ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року
м. Київ
справа № 761/28197/24
провадження № 51 - 5647 км 24
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: 
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 , 

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Київського апеляційного суду від 25 вересня 2024 року про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги. 
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2024 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 29.07.2024 року.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 вересня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеної ухвали слідчого судді та на підставі ст. 399 ч. 3 п. 4 КПК України повернуто його апеляційну скаргу. 
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу апеляційного суду від 25 вересня 2024 року та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вважає, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 27 серпня 2024 року, оскільки він не був присутній при проголошенні повного тексту цієї ухвали слідчого судді 29 серпня 2024 року, копія якої йому не направлялася та судом не вручалася, а тому він не пропустив строк на апеляційне оскарження. Наводить інші доводи щодо допущених, на його думку, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону апеляційним судом під час розгляду його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та прийняття рішення щодо його апеляційної скарги. 
Заперечень на касаційну скаргу ОСОБА_6 від учасників судового провадження не надходило. 
Позиції учасників судового провадження 
Прокурор у судовому засіданні заперечувала проти касаційної скарги та просила залишити її без задоволення.
Мотиви Суду 
Заслухавши доповідача, вислухавши доводи учасника касаційного розгляду, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до таких висновків. 
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Відповідно до вимог ст. 24 КПК України кожному гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод, законних інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ст. 370, ст. 418 ч. 2 КПК України ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення. 
Частина 3 статті 399 КПК України визначає підстави для повернення апеляційної скарги, однією з яких є подача апеляційної скарги після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Відповідно до ст. 116 ч. 1 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. 
Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності. Суворе дотримання строків у кримінальному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення.
Відповідно до ст. 117 ч. 1 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Виходячи із аналізу норм процесуального закону під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які об`єктивно є непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
При цьому про поважність причин для поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом установленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, мали несподіваний характер і не могли бути контрольовані особою, яка звернулася з апеляційною скаргою.
Отже, під час вирішення питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінка особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) й інші доречні обставини.
За загальним правилом, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення (ст. 395 ч. 2 п. 3 КПК України). 
При цьому, абзацом другим частини третьої статті 395 КПК України визначено, що якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. 
З урахуванням вказаних вимог закону та положень ст. 399 ч. 3 п. 4 КПК України про те, що суд апеляційної інстанції повертає апеляційну скаргу, якщо апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження і суд апеляційної інстанції за заявою цієї особи не знайде підстав для його поновлення, рішення апеляційного суду про повернення апеляційної скарги з цих підстав має містити встановлені обставини щодо початку строку на апеляційне оскарження, дати звернення із апеляційною скаргою особою та відповідні мотиви, з яких виходив суд при прийнятті такого рішення. 
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 був повідомлений про дату, час та місце розгляду його скарги слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва, тобто був викликаний в судове засідання на 09 годину 30 хвилин 27 серпня 2024 року. 
27 серпня 2024 року розгляд його скарги слідчим суддею відбувся за безпосередньою участю ОСОБА_6 та в цей день було ухвалено рішення про відмову у задоволенні його скарги, про що в порядку ст. 376 ч. 2 КПК України було оголошено резолютивну частину ухвали та повідомлено, що оголошення повного її тексту відбудеться 29 серпня 2024 року о 09 годині 05 хвилин. Копію резолютивної частини ухвали того ж дня було вручено ОСОБА_6 , про що є його розписка.
Таким чином, розгляд скарги ОСОБА_6 відбувся з його викликом та за його участю, а тому п`ятиденний строк на оскарження ухвали слідчого судді від 27 серпня 2024 року для нього обраховувався з цього ж дня, тобто з дня її оголошення. 
Щодо вказаного питання об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду сформулювала висновок у постанові від 27 травня 2019 року
(справа № 461/1434/18, провадження № 51-6470 кмо 18), згідно якого у випадку, коли слідчий суддя з посиланням на ст. 376 ч. 2 КПК постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня оголошення резолютивної частини ухвали.
За таких обставин, останнім днем строку, передбаченого ст. 395 ч. 2 п. 3 КПК України, на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2024 року для ОСОБА_6 було 02 вересня 2024 року, проте він звернувся із апеляційною скаргою лише 10 вересня 2024 року, тобто із пропуском п`ятиденного строку на апеляційне оскарження. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції виконав зазначені вище вимоги процесуального закону, належним чином з`ясував обставини звернення  ОСОБА_6 з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді від 27 серпня 2024 року та дійшов до обґрунтованого висновку про те, що апеляційну скаргу подано ним із пропуском передбаченого ст. 395 ч. 2 п. 3 КПК України строку, і, не визнавши при цьому поважними причини пропуску ним строку на апеляційне оскарження, не знайшов підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження за його клопотанням та постановив ухвалу відповідно до ст. 399 ч. 3 п. 4 КПК України, якою повернув йому апеляційну скаргу. 
Мотивуючи таке рішення, апеляційний суд зазначив, що ОСОБА_6 брав участь у розгляді скарги 27 серпня 2024 року, був обізнаний з результатом її розгляду, а також часом і датою оголошення повного тексту, яке мало відбутись о 09 годині 05 хвилин 29 серпня 2024 року. Проте на оголошення повного тексту ухвали ОСОБА_6 не прибув, із заявою про видачу або направлення йому копії ухвали не звертався, а тому у суду не виникло обов`язку надсилати йому копію судового рішення, що передбачає ст. 376 ч. 8 КПК України.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_6 на запитання головуючої судді не повідомив, що перешкодило йому отримати копію повного тексту ухвали слідчого судді протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження або прибути на оголошення повного тексту, а обмежився відповіддю про те, що він має власне життя.
У зв`язку з цим колегія суддів апеляційного суду наведене ОСОБА_6 у клопотанні обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження з посиланням на те, що він був відсутнім в суді 29 серпня 2024 року під час проголошення повного тексту ухвали слідчого судді та не одержав від суду копію повного тексту ухвали від 27 серпня 2024 року визнала неналежним. 
За таких обставин, апеляційний суд не встановив обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску ОСОБА_6 строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, не встановивши об`єктивних даних, які б могли перешкодити йому звернутись з апеляційною скаргою в межах передбаченого законом строку та відмовив у задоволенні його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, належним чином мотивувавши своє рішення.
Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 , будучи проінформованим про дату, час та місце проголошення повного тексту ухвали слідчого судді 29 серпня 2024 року, після цього не звертався до Шевченківського районного суду м. Києва із заявами або клопотаннями про отримання її копії. Також з наявної інформації на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що повний текст ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2024 року в справі № 761/28197/24 надіслано до цього реєстру судом 29.08.2024 року, а вже 30.08.2024 року забезпечено надання загального доступу до нього. Зазначене надавало можливість ОСОБА_6 ознайомитись з повним текстом ухвали слідчого судді з 30 серпня 2024 року та подати апеляційну скаргу в межах п`ятиденного строку, передбаченого ст. 395 ч. 2 п. 3 КПК України, проте ним такого зроблено не було. При цьому, враховуючи те, що ОСОБА_6 був присутнім в судовому засіданні 27 серпня 2024 року, отримав копію резолютивної частини постановленої в цей день ухвали, у Шевченківського районного суду м. Києва не було обов`язку, передбаченого ст. 376 ч. 8 КПК України, надсилати йому копію повного тексту цього судового рішення. 
Отже, ухвала апеляційного суду про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. 370, ст. 399 ч. 3 п. 4, ст. 418 КПК України, є законною, обґрунтованою і мотивованою. 
Розгляд клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з апеляційною скаргою відбувся 25 вересня 2024 року з попереднім належним повідомленням осіб, передбачених у ст. 422 КПК України, зокрема і ОСОБА_6 , про що в матеріалах провадження є телефонограма (т. 1, а.с. 41), а тому доводи касаційної скарги в цій частині є безпідставними. 
Крім того, необґрунтованими є і доводи касаційної скарги ОСОБА_6 про те, що розгляд його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та прийняття рішення щодо апеляційної скарги мав здійснювати виключно суддя-доповідач відповідно до ст. 398, 399 КПК України, оскільки вони не відповідають вимогам КПК України. За змістом ст. 399 ч. 3 п. 4 КПК України питання про поновлення чи відмову в поновленні строку на апеляційне провадження вирішується апеляційним судом, який згідно ст. 31 ч. 4 КПК України здійснює кримінальне провадження колегіально у складі не менше трьох суддів. Така позиція касаційного суду щодо вказаного питання є послідовною та неодноразово сформульована, зокрема, в постановах Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 15 березня 2018 року (справа № 522/20586/16-к), від 20 грудня 2018 року (справа № 723/3369/16-к), від 15 червня 2023 року (справа № 707/2779/14).З цих же підстав у судді-доповідача не виникло обов`язку відкривати апеляційне провадження або повертати апеляційну скаргу одноособово, як про це йдеться в касаційній скарзі. 
Також під час розгляду Київським апеляційним судом 25 вересня 2024 року клопотання ОСОБА_6 та прийняття рішення щодо його апеляційної скарги відповідно до ст. 107 ч. 4 КПК України здійснювалось фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження, що підтверджується наявним у матеріалах провадження журналом судового засідання, а також відео та аудіозаписами, на яких зафіксовано від початку до кінця весь хід подій цього засідання. А тому доводи касаційної скарги про те, що в порушення вказаних вимог процесуального закону в матеріалах провадження відсутній аудіозапис судового засідання суду апеляційної інстанції від 25 вересня 2024 року та не було забезпечене належне повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів є безпідставними. Крім того, доводи касаційної скарги про те, що наявна частина аудіозапису є підробленою, нічим не підтверджуються та доказів зазначеного не надано ОСОБА_6 і до касаційної скарги. 
Відповідно до вимог ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду від 25 вересня 2024 року зазначено єдиний унікальний номер справи 761/28197/24 та номер провадження 11-сс/824/6201/2024, а тому доводи касаційної скарги щодо їх відсутності також є безпідставними. 
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, також не виявлено. 
Щодо доводів касаційної скарги про те, що ухвала апеляційного суду від 25 вересня 2024 року є недійсною або підробленою, то будь-яких доказів такої обставини ОСОБА_6 до касаційної скарги не додано, і таке не підтверджується матеріалами провадження, в яких наявна ухвала колегії суддів Київського апеляційного суду, що відповідає усім вимогам процесуального закону щодо неї. 
Згідно наявних в матеріалах провадження відео та аудіозаписів судового засідання Київського апеляційного суду 25 вересня 2024 року в судовому засіданні за участю ОСОБА_6 було ухвалено: «У задоволенні клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2024 року відмовити, а апеляційну скаргу повернути», про що відповідно до ст. 376 ч. 2 КПК України складено її резолютивну частину та роз`яснено, що повний текст ухвали буде оголошено о 09 годині 30 вересня 2024 року. Згідно журналу судового засідання 30 вересня 2024 року на проголошення повного тексту ухвали апеляційного суду ніхто не прибув. Отже, доводи касаційної скарги про те, що текст оскаржуваної ухвали апеляційного суду не проголошувався 25 вересня 2024 року є безпідставними і такими, що спростовуються матеріалами провадження. 
Обставини того, що повний текст ухвали апеляційного суду від 25 вересня 2024 року зареєстровано в Єдиному державному реєстрі судових рішень 29 березня 2025 року та 31 березня 2025 року забезпечено надання до нього загального доступу не свідчать про її недійсність, як про це зазначає ОСОБА_6 в касаційній скарзі, та не є підставами для скасування судового рішення, а тому такі його доводи щодо необхідності скасувати ухвалу апеляційного суду з цих підстав є необґрунтованими. 
Крім того, у суду апеляційної інстанції не виникало обов`язку направляти копію повного тексту ухвали від 25 вересня 2024 року ОСОБА_6 , як це передбачає ст. 376 ч. 8 КПК України, оскільки він брав участь у цьому судовому засіданні під час її ухвалення, про що йому додатково було роз`яснено головуючою суддею апеляційного суду безпосередньо в судовому засіданні та запропоновано або прийти на проголошення повного тексту, або написати заяву про отримання копії ухвали. Водночас, в матеріалах провадження відсутня інформація про те, що ОСОБА_6 до 25 березня 2025 року звертався до суду із заявами або клопотаннями про отримання повного тексту ухвали апеляційного суду. 02 квітня 2025 року на його заяву від 25 березня 2025 року йому було видано копію ухвали апеляційного суду від 25 вересня 2024 року та ознайомлено його з матеріалами цього кримінального провадження. Отже, доводи касаційної скарги в цій частині також є необґрунтованими і такими, що не відповідають вимогам закону. 
Доводи касаційної скарги про порушення апеляційним судом строків розгляду його апеляційної скарги, передбачених ст. 422 ч. 2 КПК України, також є безпідставними, оскільки наслідком відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження стало застосування вимог ст. 399 ч. 3 п. 4 КПК України та повернення його апеляційної скарги, а не її розгляду по суті, що передбачають вказані вимоги процесуального закону, і це виключало необхідність застосування апеляційним судом вказаних вимог процесуального закону.
Інші доводи касаційної скарги ОСОБА_6 про внесення на офіційний сайт Київського апеляційного суду неправдивих, на його думку, відомостей щодо підстав прийнятого 25 вересня 2024 року цим судом рішення, не входять до предмету перегляду касаційного суду, оскільки здійснення таких дій носить інформаційний характер та не входить до безпосередніх повноважень апеляційного суду при прийнятті рішень, передбачених КПК України, оцінку яким касаційним судом надано вище. 
Враховуючи зазначене, підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_6 , скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, колегія суддів не знаходить.
Керуючись статтями 436, 438 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Ухвалу Київського апеляційного суду від 25 вересня 2024 року залишити без зміни, а касаційну скаргу  ОСОБА_6 - без задоволення. 
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3