Справа № 301/2778/21
2/301/6/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"09" березня 2026 р. м. Іршава 

Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Бобик О.І.,
за участю секретаря судового засідання Бабинець В.Ю.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3 , де третя особа: виконавчий комітет Іршавської міської ради, як орган опіки та піклування, про припинення права на частку у спільному майні та зустрічним позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Дубровська Олена Миколаївна до ОСОБА_1 , де третя особа на стороні позивача: виконавчий комітет Іршавської міської ради про встановлення порядку користування житловим будинком та господарськими спорудами,

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3 , де третя особа: виконавчий комітет Іршавської міської ради, як орган опіки та піклування, про припинення права на частку у спільному майні.
Позов обґрунтовано тим, що вона та її брат ОСОБА_4 були співвласниками спадкового домоволодіння АДРЕСА_1 після смерті їх батьків.
Згідно рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 16.01.2008 за нею визнано право власності на вказане домоволодіння в розмірі 5/6 частин, а за ОСОБА_4 - в розмірі 1/6 частини.
В ході розгляду Іршавським районним судом справи №301/1740/18 за її позовом про припинення права ОСОБА_5 на частку у спільному майні, останній подарував належну йому частку своїй внучці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не повідомивши про вказаний факт суд, внаслідок чого вона вимушена повторно звертатись до суду за захистом своїх законних прав.
В успадкованому будинку постійно проживає її сім`я: вона, її чоловік ОСОБА_6 , а також їх син ОСОБА_7 . Ніякого іншого нерухомого майна у неї немає. 
Спірне домоволодіння в цілому складається із житлового будинку та надвірних споруд: двох сараїв, дроварні, сіновалу, вбиральні, огорожі та колодязя. Сам житловий будинок є старим, зведений він із глини і складається він із двох житлових кімнат та коридору (сіней). Житлова площа будинку становить 33,6 кв. м., а загальна - 47,1 кв. м.
Житлова площа спірного будинку є невеликою, як і сам будинок, спільне користування із відповідачем або двома сім`ями цим будинком є неможливим, тим більше, що вони знаходяться у вкрай неприязних відносинах між собою, також частка, що належить відповідачці, є дуже малою і по суті не впливає на житлово-побутові інтереси та матеріальний стан її сім`ї.
Технічний поділ будинку відповідно до ідеальних часток співвласників у розмірі по 5/6 та 1/6 частини будинку та надвірних споруд не можливий, оскільки суперечитиме вимогам п.5, 17-5.23 ДБН В.2.2-15-2019. Виділення 1/6 частини будинку із надвірними спорудами в натурі є також неможливим. 
Також, як співвласник будинку, вона не може нічого зробити з будинком без згоди іншого співвласника, а говорити з нею з порушеного приводу ніхто не бажає. Фізичний знос будинку вимагає капітального ремонту, перебудови, але як власник його 5/6 частин вона не має законного права нічого з ним робити без згоди відповідача.
Дійсна вартість всього будинку із надвірними спорудами становить 250 525 грн, а відповідно 1/6 частини - 41 754,0 гривень, що стверджується висновком судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 20.03.2020 року.
На підставі викладеного, посилаючись на ст. 365 ЦК України, просить суд: припинити право власності ОСОБА_2 на 1/6 частину домоволодіння АДРЕСА_1 ; сплатити на користь ОСОБА_2 із депозитного рахунку суду дійсну вартість 1/6 частини вказаного житлового будинку в розмірі 41574,00 грн; визнати за нею право власності на 1/6 частину вказаного домоволодіння, що належить ОСОБА_2 , внаслідок припинення права на її частку; скасувати реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 .
У свою чергу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Дубровська О.М., звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , де третя особа на стороні позивача: виконавчий комітет Іршавської міської ради про встановлення порядку користування житловим будинком та господарськими спорудами.
Позовні вимоги вмотивовані тим, що ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 06.11.2018 належить на праві власності 1/6 частка в житловому будинку та господарських спорудах будинковолодіння АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 на підставі рішення Іршавського районного суду від 16.01.2008 в цьому будинковолодінні належить на праві власності 5/6 часток. Здійснена реєстрація місця проживання за вказаною адресою обох співвласниць. Іншого нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_2 , не має. Будинок на час звернення до суду складається з трьох кімнат, однак визначити загальну житлову площу після проведення в будинку часткового перепланування внутрішніх приміщень на час звернення до суду неможливо, оскільки відповідачка ОСОБА_1 нікого не допускає до будинку. В будинку наявна кухня, коридор та котельня. Загальна площа будинку, за відомостями останньої інвентаризації станом на 23.11.2007, становить 47 кв.м., в тому числі житлова - 33,6 кв.м. В дворогосподарстві наявні два сараї, дроварня, сіновал, вбиральня, огорожа та колодязь. Площа цих господарських споруд матеріалами інвентаризації не визначена. Співвласники не можуть дійти спільної згоди щодо порядку користування будинком та господарськими спорудами, тому ОСОБА_2 вважає за можливе встановити порядок користування зазначеним будинковолодінням. З огляду на відсутність іншого нерухомого майна на праві приватної власності ОСОБА_2 заперечує щодо отримання від ОСОБА_1 грошової компенсації за належну їй частку у будинковолодінні.
На підставі викладеного, посилаючись на ст. 358 ЦК України, просить суд ухвалити рішення, яким встановити порядок користування спірним будинковолодінням, виділивши ОСОБА_2 в користування кімнату, адекватну розміру її часток у праві власності на спільне майно; місця загального користування, вбиральню залишити у спільному користуванні співвласників; виділити ОСОБА_2 в користування частку в сараях «Б», «В», дроварні, сіновалі сараї «Е», колодязі.
У відзиві на зустрічний позов ОСОБА_1 просить відмовити у його задоволенні. Вказує, що вимоги зустрічного позову є безпідставними, неможливими і незаконними.
В судовому засіданні 27.02.2026 позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 первісний позов підтримала. Пояснила, що у неї немає грошей на оплату експертизи, а також те, що під час розгляду в суді справи №301/1740/18 нею було внесено на депозитний рахунок 41574 грн вартості частки ОСОБА_4 у спільному з нею майні. 
Представник позивачки за первісним позовом ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином.
Відповідачка за первісним позовом ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином, до суду неодноразово поверталися конверти з відміткою «відмова» в отриманні поштової кореспонденції.
Представник відповідачки за первісним позовом ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином. Ухвалою суду від 27.02.2026 у задоволенні клопотання представника про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду відмовлено.
Представник виконавчого комітету Іршавської міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.
Заслухавши позивачку, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку.
Так, відповідно до приписів ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З приписів ст. 76, ст. 77, ч.ч. 1, 2, ст.ст. 78, 79, 80, ст. 81 ч.ч. 1, 4 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивачці ОСОБА_1 належить на праві власності 5/6 часток в будинковолодінні АДРЕСА_1 , що стверджується рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 16.01.2008 та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с. 6-9, 59-60).
Відповідачці ОСОБА_2 на праві власності належить 1/6 частка в цьому будинковолодінні, що стверджується договором дарування від 06.11.2018 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с. 25, 26).
Згідно довідки Іршавської міської ради №2429 від 17.09.2021 у зв`язку з впорядкуванням вулиць в АДРЕСА_1 перейменовано на АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 57). За вказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_1 , 1964 р.н., ОСОБА_6 , 1960 р.н. - чоловік, ОСОБА_7 , 1994 р.н. - син, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - дочка племінниці, що стверджується довідкою Іршавської міської ради №2426 від 17.09.2021 (т.1 а.с.58).
З висновку експерта судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 20.03.2020 року по цивільній справі №301/1740/18 вбачається, що технічний поділ у натурі житлового будинку та надвірних споруд домоволодіння АДРЕСА_1 , відповідно до ідеальних часток кожного із співвласників - 5/6 частин ОСОБА_1 та 1/6 частин ОСОБА_4 - не можливий, так, як суперечитиме вимогам п.5.17-5.23 ДБН В.2.2-15-2019, тому варіанти розподілу не пропонуються. Дійсна вартість всього будинку із надвірними спорудами становить 250 525 грн, а відповідно 1/6 частини - 41 754,0 гривень (т.1 а.с. 32-48).
Згідно квитанції №1470430004 від 04.06.2020 року ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду внесена вартість частки ОСОБА_4 у спільному з ОСОБА_1 майні в сумі 41754,00 грн (т.1 а.с.56).
Спірне домоволодіння в цілому складається із житлового будинку, позначеного на плані літерою А, та надвірних споруд: двох сараїв, позначених на плані будівель літерами Б, В, дроварні - Г, сіновалу - Д, огорожі - цифри 1, 2, колодязь – 3, вимощення - І. Сам житловий будинок складається із коридору, кухні, двох кімнат площею 19,2 кв.м та 9,8 кв.м, кладової. Житлова площа будинку становить 29 кв.м, а загальна - 46,1 кв.м, що стверджується даними технічного паспорту будинку (т.1 а.с.221-228).
Відповідно до зведеного акту заміщення (балансова) вартість будинку, господарських будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1 становить 941373 грн, а інвентаризаційна – 290055 грн (т.2 а.с. 55).
Ухвалою Іршавського районного суду від 19.01.2022 було призначено судову будівельно-технічну експертизу. Сторонам роз`яснено наслідки ухилення від участі в експертизі, передбачені ст. 109 ЦПК України (т.1 а.с. 139-142). Однак 28.03.2024 на адресу суду надійшло повідомлення Львівського НДІСЕ про неможливість надання висновку, оскільки оплата за проведення експертизи в експертну установу не надійшла (т.2 а.с. 90). 
У подальшому, 01.10.2024 ухвалою суду за клопотанням представника відповідачки за первісним позовом ОСОБА_9 було призначено судову будівельно-технічну експертизу з меншим обсягом питань з метою зменшення вартості експертизи. Сторонам роз`яснено наслідки ухилення від участі в експертизі, передбачені ст. 109 ЦПК України (т.2 а.с.180-182). Однак 16.09.2025 на адресу суду надійшло повідомлення Львівського НДІСЕ про неможливість надання висновку, оскільки не оплачено вартість проведення експертизи та не надано доступ до об`єкту дослідження (т.2 а.с. 194-196).
Статтею 316 ЦК України передбачено що правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Частинами першою, другою статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до статті 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.
У статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Так, позивачка ОСОБА_1 на підтвердження внесення коштів на депозитний рахунок суду долучила копію квитанції №1470430004 від 04.06.2020 року про внесення вартості частки ОСОБА_4 у спільному майні в сумі 41754,00 грн. Кошти по даній справі на депозитний рахунок суду нею не вносились. 
Сторона відповідача за первісним позовом не погоджувалася із вартістю спірного житлового будинку та господарських споруд, що зазначена у висновку експерта від 20.03.2020 року по цивільній справі №301/1740/18. У процесі розгляду справи представник відповідачки за первісним позовом ОСОБА_9 долучила до матеріалів справи роздруківки із сайту ОЛХ про вартість нерухомості в с. Ільниця Хустського району у розмірі 28500,00 Євро, 36000,00 доларів США (т.1 а.с. 163-170). Також матеріали справи містять зведений акт, згідно якого заміщення (балансова) вартість будинку, господарських будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1 становить 941373 грн, а інвентаризаційна – 290055 грн. Тому судом було призначено судову будівельно-технічну експертизу на вирішення якої, були поставлені, зокрема, питання: яка реальна вартість спірного домоволодіння та, відповідно, яка вартість 1/6 його частини. Однак така експертиза не була проведена у зв`язку з її несплатою сторонами, зокрема і ОСОБА_1 в частині вирішення питання вартості 1/6 частини домоволодіння. Наслідки ухилення від участі в експертизі, передбачені ст. 109 ЦПК України, сторонам були роз`яснені.
Також матеріали справи не містять інформації щодо наявності у ОСОБА_2 іншого нерухомого майна на праві приватної власності. 
Щодо зустрічного позову суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Зазначена норма регулює саме порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності.
Аналіз положень статті 358 ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.
При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників щодо спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.
Суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.
Враховуючи, що між сторонами відсутній погоджений порядок користування будинком та господарськими спорудами, межі заявлених зустрічних позовних вимог, а також те, що для встановлення можливості чи неможливості користування частиною спірного будинковолодіння необхідним є проведення експертизи, судом, за клопотанням сторони відповідача за первісним позовом, 19.01.2022 було призначено судову будівельно-технічну експертизу, однак така проведена не була через несплату сторонами. У подальшому за клопотанням представника відповідачки за первісним позовом ОСОБА_9 ухвалою суду від 01.10.2024 було призначено судову будівельно-технічну експертизу з меншим обсягом питань з метою зменшення вартості експертизи. Проте і вказана експертиза не була проведена через її несплату та не надання доступу до об`єкту дослідження. Наслідки ухилення від участі в експертизі, передбачені ст. 109 ЦПК України, сторонам були роз`яснені.
Також слід зауважити, що суд визнав явку відповідачки ОСОБА_2 до суду обов`язковою, однак вона до суду жодного разу не з`явилася, а поштові конверти поверталися до суду з відміткою «відмова» в отриманні.
Відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
За наведених обставин у задоволенні первісного та зустрічного позову слід відмовити повністю за недоведеністю. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати залишити за сторонами.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265 ЦПК України, ст. ст. 316, 317, 319, 356, 358, 365 ЦК України, 
у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3 , де третя особа: виконавчий комітет Іршавської міської ради, як орган опіки та піклування, про припинення права на частку у спільному майні та зустрічного позову ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Дубровська Олена Миколаївна, до ОСОБА_1 , де третя особа на стороні позивача: виконавчий комітет Іршавської міської ради про встановлення порядку користування житловим будинком та господарськими спорудами - відмовити. 
Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 09.03.2026.

Суддя Іршавського
районного суду: О. І. Бобик