Справа № 464/5066/25 Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н.І. 
Провадження № 22-ц/811/4168/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 квітня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Вінівського О.М., Цяцяка Р.П.
секретаря: Підлужного В.І.
з участю: ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 

розглянувши у закритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 13 листопада 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

в липні 2025 року ОСОБА_4 за участі заінтересованих осіб: Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ,  звернувся до суду із заявою про усиновлення.
В обгрунтування заяви покликається на те, що з 2013 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 , у якої від попереднього шлюбу є донька, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Посилається на те, що бере участь у вихованні та утриманні дитини, ставиться до неї як до рідної доньки, у сім`ї створені належні умови для проживання та розвитку дитини. Матір дитини та її біологічний батько не заперечують щодо усиновлення дитини. Він працює, має постійний дохід, не судимий. Відповідно до висновку органу опіки та піклування усиновлення відповідає інтересам дитини. З наведених підстав просить ухвалити рішення про усиновлення ОСОБА_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області внести наступні зміни в актовий запис №7693 від 04 грудня 2008 року про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме:
-у графі «Батько» записати  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, попередній запис про батька вилучити;
-у графі «Прізвище» змінити запис « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », попередній запис вилучити;
-у графі «По-батькові» змінити запис « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 », попередній запис вилучити.
Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 13 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 , за участі заінтересованих осіб: Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , про усиновлення.
Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
Апелянт стверджує, що заявник відповідає всім вимогам для усиновлення: має задовільний стан здоров`я, перебуває у шлюбі з матір`ю дитини, забезпечений житлом та належними умовами проживання, позитивно характеризується та фактично виконує батьківські обов`язки. Дитина підтвердила, що сприймає заявника як батька, а мати надала нотаріальну згоду на усиновлення. Мотиви усиновлення є законними та обґрунтованими (забезпечення прав дитини, оформлення сімейних відносин, рівність із іншими дітьми), і не обмежуються лише майновими питаннями чи виїздом за кордон. Твердження ІНФОРМАЦІЯ_4 про нібито ухилення від мобілізації є необґрунтованими, не підтверджені жодними доказами. Заявник надав докази наявності військово-облікових документів та законної відстрочки. Суд безпідставно поклався на такі припущення, не надав належної оцінки висновку органу опіки та піклування та іншим доказам, чим порушив норми процесуального права. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , заінтересованої особи ОСОБА_3 , на підтримання доводів апеляційної скарги, думку неповнолітньої дитини ОСОБА_6 щодо її усиновлення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для усиновлення заявником дитини його дружини від попереднього шлюбу, ОСОБА_6 , оскільки таке усиновлення зумовлене не бажанням бути батьком дитини, виховувати її, забезпечити її найкращі інтереси, а бажанням досягти інших правових наслідків. 
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
ОСОБА_11 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 18 травня 2010 року розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим Сихівським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 148. 
Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданим Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Львівській області, підтверджується, що ОСОБА_12 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 , виданим Сихівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції підтверджується, що 27 липня 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_12 зареєстрували шлюб.
Витягами з реєстру територіальної громади від 04 липня 2025 року № 2025/008966846, № 2025/008968052 та № 2025/008967225 підтверджується, що ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають в квартирі АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №35401095 від 25 березня 2015 року.
Відповідно до акту обстеження квартири АДРЕСА_1 від 07.07.2025 року, складеного комісією ОСББ «Стрийська 57» в присутності сусідів квартири №51 , вбачається, що на час обстеження виявлено, що ОСОБА_3 , ОСОБА_6 зареєстровані та проживають за даною адресою, а ОСОБА_1 , ОСОБА_13 та ОСОБА_13 проживають за цією ж адресою без реєстрації.
Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , складеним начальником відділу «Служба у справах дітей» Сихівського районного управління «Служба у справах дітей» Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради 15.07.2005 року, в квартирі, що знаходиться на дев`ятому поверсі дев`ятиповерхового будинку, за адресою: АДРЕСА_3 проживають п`ять осіб - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Квартира складається з трьох кімнат, окремої ванної кімнати, кухні, туалетної кімнати, є вихід на балкон. Квартира світла, відповідно облаштована, зроблено ремонт, є меблі, побутова техніка, оргтехніка, санітарний стан житла у хорошому стані, є місце для відпочинку, проведення дозвілля, умови для виховання дітей створені належні. ОСОБА_14 має окрему кімнату, яка відповідно облаштована, наявне місце для сну, стіл для навчання, шафа для речей.
Витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ФОВА-004196697 підтверджується, що ОСОБА_1 станом на 19 жовтня 2023 року до кримінальної відповідальності не притягався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. 
Згідно з висновком про стан здоров`я від 08 липня 2025 року, наданим КНП «6-а міська поліклініка м. Львова» за станом здоров`я ОСОБА_1 може бути усиновлювачем.
Відповідно до довідки про доходи від 09 липня 2025 року №09/07, наданою ФОП ОСОБА_3 , загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з 01.01.2025 року по 30.06.2025 року становить 48000 грн.
Згідно з довідкою про доходи від 09 липня 2025 року, наданою ФОП ОСОБА_15 , загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з 27.03.2025 року по 30.04.2025 року становить 4200 грн.
Відповідно до довідки про доходи від 07 листопада 2025 року, наданою СП «Київ Захід», загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з 03.10.2025 року по 31.10.2025 року становить 20 000, 87 грн.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають спільних дітей: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Роздруківками з застосунків Дія про результати бронювання за заявою №20251009-1429837 та «Резерв +» підтверджується, що у ОСОБА_1 наявна відстрочка від мобілізації до 31.12.2025 року.
ОСОБА_3 , розуміючи значення своїх дій та їх правові наслідки, діючи вільно, свідомо та добровільно надала згоду на усиновлення її дочки, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її чоловіком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується заявою від 09 липня 2025 року, посвідченою приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ковальчук Л.Я., зареєстрованою в реєстрі за № 1210 (а.с. 27). 
Заявою від 09 липня 2025 року, посвідченою приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Палінською О.В., зареєстрованою в реєстрі за № 1148, ОСОБА_5 надав згоду на усиновлення його дочки, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянином України - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Приватним нотаріусом Палінською О.В. заявнику роз`яснено суть згоди на усиновлення, умови та наслідки її надання, право на відкликання згоди.
Згідно з висновком органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про доцільність усиновлення неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та відповідність даного усиновлення інтересам дитини від 17.07.2025 року, орган опіки та піклування - Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради вважав за доцільне усиновлення ОСОБА_1 неповнолітьної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що відповідає інтересам дитини.
Зміст висновку органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про доцільність усиновлення неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та відповідність даного усиновлення інтересам дитини від 17.07.2025 року свідчить про те, що при наданні висновку з`ясовано та враховано думку дитини, яка перебуває з ОСОБА_1 у дружніх стосунках, вона розуміє зміст та наслідки усиновлення.
Надаючи висновок про доцільність усиновлення орган опіки та піклування взяв до уваги тривале спільне проживання, взаємини між заявником та дитиною, створення їй належних умов для проживання, а також перебування заявника у шлюбі з матір`ю дитини та наявності заяви батька дитини ОСОБА_16 про надання згоди на усиновлення його доньки ОСОБА_1 .
Згідно з ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Кожна особа має право на проживання в сім`ї (ч. 3 ст. 4 СК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 5 СК України держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.
Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Згідно зі статтею 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до статті 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови.
Обов`язок держави забезпечити дитині захист і піклування, необхідні для її благополуччя, узгоджується з позиціями, викладеними у визнаних в Україні міжнародно-правових актах, зокрема, у Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права 1966 року (пункт 3 статті 10), Конвенції про права дитини 1989 року (стаття 3).
На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 Сімейного кодексу України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.
Відповідно до ч. 5, 6 ст. 24 Закону України «Про охорону дитинства», усиновлення допускається виключно в інтересах дитини України відповідно до закону. Усиновлення (удочеріння) є оформлена спеціальним юридичним актом (рішенням суду) передача на виховання в сім`ю неповнолітньої дитини на правах сина чи дочки.
Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги частин 1 - 3 статті 218 СК щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам.
Європейський суд з прав людини надає особливого значення при вирішенні справ про усиновлення принципу пріоритету інтересів дитини (Рішення у справі «Піні і Бертані та Манера і Атрипальді проти Румунії» від 22 червня 2004 року).
Відповідно до статті 4 Європейської Конвенції про усиновлення дітей (переглянутої), компетентний орган не приймає рішення про усиновлення, якщо не є переконаним, що усиновлення відповідатиме найвищим інтересам дитини. У кожному випадку компетентний орган приділяє особливу увагу важливості того, що усиновлення забезпечує дитину стабільними та гармонійними домашніми умовами.
Відповідно до статті 207 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.
Таким чином, суд звертає увагу на те, що основною і визначальною засадою усиновлення дитини є забезпечення її найвищих інтересів.
Під інтересами дитини суд розуміє необхідність створення для неї сприятливих умов (як матеріального, так і морального характеру) для виховання і всебічного розвитку (у фізичному, психічному, духовному та іншому відношенні), максимально наближених, якщо це можливо, до обстановки, звичної для дитини.
Згідно з частиною 1 статті 208 Сімейного кодексу України, усиновленою може бути дитина (стаття 6 цього Кодексу).
Усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років (частини 1-2 статті 211 Сімейного кодексу України).
Відповідно до частини 5 статті 211 СК України якщо дитина має лише матір, вона не може бути усиновлена чоловіком, з яким її мати не перебуває у шлюбі. Якщо дитина має лише батька, вона не може бути усиновлена жінкою, з якою він не перебуває у шлюбі. Якщо такі особи проживають однією сім`єю, суд може постановити рішення про усиновлення ними дитини.
Частини 1, 2, 5 стаття 217 СК України передбачають, що усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом. 
Для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого рівня та розвитку, що може її висловити. (частина 1 статті 218 СК України).
Стаття 220 СК України передбачає, що на усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально.
Стаття 223 СК України передбачає, що особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Подання такої заяви через представника не допускається. 
Згідно із ст.ст. 229 - 231 СК України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини, змінити відомості про місце народження та дату народження дитини. Якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини.
Стаття 224 СК України передбачає обставини, які суд повинен врахувати при ухваленні рішення про усиновлення дитини. 
Матеріалами справи підтверджується, що неповнолітня дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , протягом тривалого часу, а саме з 2013 року проживає разом з заявником, перебуває на його утриманні та має з ним дружні взаємовідносини.
В суді апеляційної інстанції неповнолітня дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , підтвердила надану нею згоду на її усиновлення чоловіком її матері - ОСОБА_1 , з яким вона разом з матір`ю та двома рідними сестрами проживає з дитинства, якого вона вважає своїм батьком, який її виховує з малолітнього віку. 
Зазначені обставини спростовують висновок суду першої інстанції про те, що усиновлення заявником дитини зумовлене не бажанням виховувати дитину та забезпечити найкращі її інтереси, а бажанням досягти інших правових наслідків.
Суд першої інстанції, у своєму рішення покликається на п. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», згідно якої не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. 
Відмовляючи у задоволенні заяви, судпершої інстанції вважав, що ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про усиновлення неповнолітньої ОСОБА_6 для уникнення мобілізації.
Відповідно до інформації ІНФОРМАЦІЯ_8 №22255 від 13.09.2025 року ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_9 та підлягає призову на військову службу.
Встановлено, що на час постановлення рішення, у заявника ОСОБА_1 була наявна відстрочка від мобілізації до 31.12.2025 року, що стверджується витягами, які знаходяться в матеріалах справи.
Крім того, фактичні сімейні відносини як батька та доньки між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , існували ще з 2013 року, до оголошення в Україні мобілізації та воєнного стану, та продовжують існувати і на час звернення заявника до суду із заявою про усиновлення, перебування ОСОБА_1 на військовому обліку не може свідчити про відсутність міцних сімейних зв`язків між ним та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Бажання заявника усиновити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідає найкращим інтересам дитини, яка з самого дитинства вважала його своїм батьком, з самого її дитинства так як наявність у нього бажання виховувати та утримувати дитину його дружини, з якою він спільно проживає та має доброзичливі відносини.
При цьому судом не встановлено наявності будь-якої корисливої або іншої зацікавленості в усиновленні з боку заявника, а матеріали справи не містять обґрунтованих відомостей про те, що заявник зловживає правом на усиновлення з протиправною метою, оцінка судом першої інстанції дій заявника щодо усиновлення дитини як створення штучних умов для можливості отримання інших прав, що можуть виникнути в майбутньому, є припущенням.
Враховуючи тривалий час спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , однією сім`єю, перебування заявника у шлюбі з матір`ю дитини, приязні взаємовідносини, які виникли між ним та дитиною, піклування про неї та забезпечення усім необхідним, створення їй належних умов для проживання, навчання та розвитку, що забезпечує гармонійні умови життя дитини, беручи до уваги згоду матері та біологічного батька дитини та згоду самої дитини на її усиновлення, зважаючи на бажання заявника та здатність його бути усиновлювачем та можливість забезпечити дитину батьківською турботою, яку вона потребує, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для усиновлення ОСОБА_1 неповнолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що відповідає її найкращим інтересам. 
На підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове свідоцтво про народження з урахуванням цих змін, свідоцтво про народження, що було видане раніше, скасовується (стаття 233 СК України).
Згідно з пунктом 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.
Оскільки колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про усиновлення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вимога заявника щодо внесення змін до актового запису № 7693 від 04 грудня 2008 року про народження ОСОБА_6 , складеного Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, а саме, зазначення батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зміни прізвища усиновленої дитини з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 » та зміни по батькові усиновленої дитини з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 », є підставними та підлягають до задоволення. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381 - 389 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити. 
Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 13 листопада 2025 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Заяву ОСОБА_1 , за участі заінтересованих осіб: Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , про усиновлення - задовольнити.
Оголосити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , усиновлювачем неповнолітньої дитини, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Внести зміни до актового запису № 7693 від 04 грудня 2008 року про народження ОСОБА_6 :
вказати батьком дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ;
змінити прізвище усиновленої дитини з « ОСОБА_17 » на « ОСОБА_8 »;
змінити по батькові усиновленої дитини з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 ». 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 06.04.2026 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета 

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк