Справа № 372/6138/25 
Провадження 2-423/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2026 року  м.Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Зінченко О.М.
при секретарі Калашник І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

 
В С Т А Н О В И В: 

 
Позивач через свого представника звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій зазначає, що 11.09.2023 р. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено електронний Договір №7057717 про надання споживчого кредиту. Згідно умов договору ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало йому кредит в сумі 5000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку НОМЕР_1 .
У період з 11.09.2023 р. по 26.05.2024 р. відповідачкою було здійснено оплати на рахунок первісного кредитора в розмірі 970,13 грн., які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 99,50 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 870,63 грн. Позивачем нараховані проценти за 106 календарних днів (28.05.2024 р. – 10.09.2024 р.) 4900,5 грн. х 1,99% = 97,52 грн. х 106 календарних днів = 10337,12 грн. 
27.05.2024 р. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, на підставі якого перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 . Таким чином, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло статусу кредитора за Договором №7057717 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 11.09.2023 р. укладеним між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачкою.
Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 4900,5 грн. – тіло кредиту та 6533,84 грн. – нараховані проценти, нараховані позивачем проценти за 106 календарних днів – 10337,12 грн., а всього 21771,46 грн. 
Рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 р. змінено найменування з ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». 
У зв`язку з наведеним позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість загальною сумою 21771,46 грн., з яких сума кредиту 4900,50 грн., сума процентів за користування кредитом 6533,84 грн., нараховані позивачем проценти за 106 календарних днів – 10337,12 грн., сплачений судовий збір 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. В порядку ч.10, 11 ст.265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення, нарахувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України починаючи з дати набрання рішення законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості та стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3% річних з відповідачки на користь на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», роз`яснити, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. 
05.11.2025 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив суд розглядати справу без його участі.
01.04.2026 р. в судовому засіданні відповідачка зазначила, що з позовом не згідна, але не відмовляється сплати тіло кредиту в розмірі 4900,50 грн. та судовий збір в сумі 2422,40 грн. Зазначила, що проценти нараховані незаконно, її кредит продано теж незаконно.
Суд, вислухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. 
11.09.2023 р. відповідач ОСОБА_1 та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» уклали Договір №7057717 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 5000,00 грн., строк кредитування 365 днів. (а.с.58-63)
Кредитор належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, що підтверджується листом вих.№20240612-26а від 12.06.2024 р. ТОВ «ПЕЙТЕК Україна» (а.с.39-41)
27.05.2024 р. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу №27.05/24-Ф, згідно умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у т.ч.: - за кредитним договором №7057717 від 11.09.2023 р., що укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 . 
Згідно виписки з додатку до договору факторингу №1 від 27.05.2024 р. ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»  передано право вимоги за кредитним договором №7057717 від 11.09.2023 р. 
Передача реєстру боржників за договором факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024 р. підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру боржників за договором Факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024 р. та платіжними дорученнями №420, №421, №424 від 31.05.2024 р. та 04.06.2024 р.
Рішенням №251124/1 учасника ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 р. змінено найменування з ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал».  
Позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором №7057717 від 11.09.2023 р., згідно якого відповідачкою було сплачено 17.09.2023 та 20.09.2023 р. в загальній сумі 970,13 грн., які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 99,50 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 870,63 грн. Заборгованість складає 4900,5 грн. – основний борг, 6533,84 грн. – нараховані проценти, а всього 11434,34 грн. Крім того позивачем нараховані проценти за 106 календарних днів (28.05.2024 р. – 10.09.2024 р.) 4900,5 грн. х 1,99% = 97,52 грн. х 106 календарних днів = 10337,12 грн. 
Згідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Загальні правила щодо форми договору визначені ст.639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. 
Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (Стаття 1049 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.
Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Якщо зобов`язання виконано не належним чином, то воно не припиняється.
За умовами ст.ст. 1049 та 625 ЦК України після закінчення строку дії договору, на підставі якого виникло грошове зобов`язання, на існуючий борг нараховуються проценти та застосовується цивільна відповідальність за порушення умов договору. У випадку, якщо розмір процентів не передбачений договором, то проценти нараховуються на борг на рівні облікової ставки НБУ (ВСУ від 7 вересня 2016 р. у справі за № 6-1412цс16).
В судовому засіданні відповідачка позовні вимоги визнала частково в розмірі тіла кредиту в сумі 4900,00 грн. 
Разом з тим позовні вимоги, щодо стягнення з відповідачки на користь позивача відсотків за користування кредитом суд вважає необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. 
Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню в частині стягнення тіла кредиту в сумі 4900,50 грн., в іншій частині позовних вимог необхідно відмовити. 
Вимоги позивача про стягнення з відповідача 2422,40 грн. судового збору, які були сплачені позивачем, суд вважає необхідним задовольнити, оскільки ці витрати були понесені позивачем внаслідок неправомірної відмови відповідача від виконання зобов`язання по договору і пов`язаним з цим зверненням до суду. Дані вимоги відповідають ст.141 ЦПК України. 
Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Згідно з частиною другою статті 137ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідноз умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною п`ятою статті 137ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частиною шостою статті 137ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячиз конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставістатті 41 Конвенціїпро захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Згідно з частиною 4 статті 62ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
Статтями26, 27 Закону України«Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Захист інтересів позивача здійснює адвокат Столітній Михайло Миколайович, що підтверджується копією Договора №10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024 р. (а.с.48-49).
Стороною заявника до матеріалів цивільної справи долучено копію заявки №11626 на виконання доручення до договору №10/12-2024 від 10.12.2024 р., Акту №11626 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору №10/12-2024-А від 10.12.2024 р., в яких міститься детальний опис виконаних робіт, кількістю часу на надання правової допомоги та розміром гонорару, згідно яких витрати на правову допомогу складають 10000 грн. (а.с.78)
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3статті 137 ЦПК України).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені.
Відповідно до частини 8статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частина 2статті 15 ЦПК України).
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат.
Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 року у цивільній справі справа № 372/1010/16-ц.
Таким чином, виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, слід дійти висновку про неспівмірність розміру заявленого до стягнення розміру судових витрат на правову допомогу у сумі 10000,00 грн., який є завищеним.
Дослідивши подані документи, суд приходить до висновку, що з позивачки на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн.
Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання за вимогою кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором.
Ч.10, 11 ст.265 ЦПК України передбачено, що суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.
Разом з тим, формулювання вказаних норм процесуального права визначають право, а не обов`язок суду зазначити в рішенні про таке нарахування. 
Таким чином, суд на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності вважає, що в даній справі застосування приписів частин 10, 11 ст.265 ЦПК України є недоцільним. 
Враховуючи викладене та керуючись 4, 10, 76, 81, 259, 264-265, 268, 273 ЦПК України, суд,- 
В И Р І Ш И В:
 
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» суму заборгованості по кредиту в розмірі 4900 (чотири тисячі дев`ятсот) грн. 50 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» витрати на правову допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено та підписано 16.04.2026 р.

Суддя     О.М.Зінченко