Справа № 932/5810/25
Провадження № 2/202/793/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 року м. Дніпро

 Індустріальний районний суд міста Дніпра в складі судді Доценко С.І., за участю секретаря судового засідання Тарасової К.О., позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання відмови в приватизації незаконною та визнання права на приватизацію квартири, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року позивач звернувся з зазначеним позовом, в якому просить суд визнати безпідставною відмову органу приватизації приватизації Дніпровської міської ради передати у спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_1 з державного житлового фонду. Визнати право на приватизацію житлової площі за ОСОБА_2 та членами його сім`ї, шляхом зобов`язання органу приватизації здійснити приватизацію квартири АДРЕСА_1 та прийняти документи від органу приватизації документу, що підтверджує використання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду (з 1992 року). Забов`язати орган приватизації Дніпровської міської ради оформити передачу у спільну сумісну власність кв. АДРЕСА_1 згідно заяви наймача ОСОБА_2 та прикладених в повному обсязі необхідних документів відповідно до вимог Закону № 2482 та Наказу № 396.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач як головний наймач квартири 24.09.2024 звернувся до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради (далі – Департамент житлового господарства ДМР,) з заявою та відповідними до неї додатками про передачу в приватну сумісну власність йому та членам його сім`ї квартири АДРЕСА_1 . Зазначив, що в цю квартиру він, його дружина ОСОБА_3 та двоє дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_4 вселились 11.01.1990 році на підставі ордеру на житлове приміщення від 14.03.1989 серії 01 №3044 і продовжують проживати в ній до теперішнього часу. 22.12.2003 року в цій квартирі зареєстрована донька ОСОБА_4 . ОСОБА_7 , а з 18.01.2005 року – син ОСОБА_4 , які є його онуками. Всі особи проживають та зареєстровані в квартирі з дня реєстрації до тепер. Листом від 15 січня 2025 року Департаментом адміністративних послуг було відмовлено у надані адміністративної послуги по приватизації житла з підстав ненадання ОСОБА_2 повного обсягу документів , необхідних на думку Департаменту житлового господарства ДМР документів. Підставою для відмови зазначено відсутність відомостей (довідки) про невикористання онукою ОСОБА_5 житлових чеків за період з 21.01.2003 по 22.12.2003 та надані копії документів неналежно завірені .Позивач вважає, що йому та членом його сім`ї чиняться перешкоди в оформленні приватизації зазначеної квартири. Вважає, що наданий ним для реєстрації повний пакет документів, відповідає вимогам Закону № 2482 і Наказу № 396 «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян».
Вимога підтвердження невикористання житлових чеків ОСОБА_5 , не є обґрунтованою, тому що АТ «Ощадбанк» відкриває громадянам України іменні приватизаційні депозитні рахунки на повну вартість житлового чеку лише за умови надання особою приватизаційних платіжних доручень, виданих органом приватизації і саме за поданням органу приватизації державного житлового фонду проводиться списання частки або всієї вартості житлового чека, а тому саме орган приватизації є утримувачем зазначеної інформації. 
Переліченні у листі від 15.01.2025 р. підстави для відмови у наданні адміністративної послуги по приватизації квартири порушують вимоги Постанови КМ України № 572 «Про механізм впровадження Закону «Про приватизацію державного житлового фонду» відповідно до якого органи влади повинні сприяти громадянам у здійснені приватизації.
Не погодившись з листом Департаменту житлового господарства ДМР , позивач звернувся зі скаргою на ім`я голови міської ради вхідний № т 164 від 14.02.2025 р що до протиправних дій департаменту житлового господарства про відмову у приватизації займаної його сім`єю квартири.
На свою скаргу він отримав відповідь 10.03.2025 р листом Т- 26/01/09-25 , якою дії Департаменту житлового господарства ДМР визнані законними і в приватизації відмовлено. Такі дії відповідачів вважає незаконними та такими , що порушують право позивача та членів його сім`ї на приватизацію. Тому просив задовольнити позов в повному обсязі 
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Дніпра від 06.06.2025 цивільна справа за підсудністю була передана до Індустріального районного суду м.Дніпра.
Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпра від 04.08.2025 року у даній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. 
Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпра від 10.12.2025 року закрите підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду.
В судовому засіданні позивач Третьяк підтримав позовні вимоги, просив задовольнити. Зазначив, що його право на приватизацію порушено незаконною відмовою відповідачів в наданні адміністративних послуг щодо приватизації житла. Він разом із членами своєї сім`ї вселився в квартиру 11.01.1990 році на підставі ордеру на житлове приміщення від 14.03.1989 серії 01 №3044 і продовжують проживати. В цій квартирі народились та проживають його онуки. Іншого житла у них немає житлові чеки не використовували ,звернулись з заявою про приватизацію квартири вперше. Позивачем надано увесь необхідний пакет документів , разом з тим йому було відмовлено по надуманих підставах. Вважає що він і члени його сім`ї , виходячи з законності вселення та тривалого проживання, мають право на приватизацію квартири на умовах та у порядку, визначеному Законом Украі?ни «Про приватизацію державного житлового фонду». 
Представники відповідачів до суду не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час і місце судового розгляду справи. 
Від Дніпровської міської ради 23.09.2025 року надходила заява про відкладення судового засідання на іншу дату для подання відзиву на позовну заяву. Разом з тим, у встановлений законом строк відзив не поданий.
Треті особи з боку позивача в судове засідання не з`явились.
Враховуючи , що всі особи, що приймають участь у судовому розгляді були належним чином повідомленні про час і місце судового розгляду ,не з`явились , окрім позивача, у встановлений законом строк, заяви по суті спору не подали, суд вважає за можливе розглядати справу без їх участі.
Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню за наступних підстав:
Судом установлено на підставі копії ордеру на вселення в житлове приміщення, що позивач ОСОБА_2 з членами його сім`ї: дружиною ОСОБА_3 , та двома дітьми ОСОБА_1 , ОСОБА_4 вселились в квартиру АДРЕСА_1 11.01.1990 році на підставі ордеру на житлове приміщення від 14.03.1989 серії 01 №3044, на сім`ю із чотирьох осіб. Основним наймачем квартири зазначений ОСОБА_2 . 
Відповідно до інформації КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради від 21.08.2024 за № 9946 встановлено, що станом на 31.12.2012 року відсутні відомості про приватизацію квартири АДРЕСА_1 . Житловий будинок літ А-10 по АДРЕСА_2 , в який увійшла квартира АДРЕСА_3 зареєстрований балансовою належністю за місцевою радою на підставі рішення виконкому Індустріального району №512 від 19.09.1989тпро що видане реєстраційне посвідчення від 03.11.1989 року в КП « ДМБТІ та записано в реєстрову книгу №18 та за реєстровим №414.
Відповідно до довідки №023506 про склад сім`ї та зареєстрованих осіб в квартирі АДРЕСА_1 встановлено, що зареєстровані та проживають наймач ОСОБА_2 , його дружина ОСОБА_3 , діти ОСОБА_1 , ОСОБА_4 з 11.01.1990 році та онуки ОСОБА_5 ( з 22.12.2003 року) ОСОБА_6 ( з 18.01.2005 )
Всі особи є громадянами України , відповідно до копій наданих паспортів.
Інформацією відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради також підтверджено первинну реєстрацію ОСОБА_2 та членів його сім`ї в квартирі АДРЕСА_1 . А саме ОСОБА_2 , його дружина ОСОБА_3 , діти ОСОБА_1 , ОСОБА_4 з 11.01.1990 році та онуки ОСОБА_5 ( з 22.12.2003 року) ОСОБА_6 ( з 18.01.2005 ), які зареєстровані та проживають в квартирі по теперішній час.
Суд дослідив заяву, з якою ОСОБА_2 , як основний наймач квартири звернувся до керівника органу приватизації про оформлення передачу квартири в спільну сумісну власність . Заява оформлена на типовому бланку. Датована 24.09.2024 року. До заяви додані копії документів відповідно до зазначеного переліку. Заява підписана наймачем ОСОБА_2 та всіма членами його сім`ї : ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підписана в.о. голови правління ОСББ «Миру-6». Надійшло до Департаменту житлового господарства 12.12.2024 року за вхід.5/1459. Є відмітка про отримання адміністратором Центру надання адміністративних послуг м. Дніпро.
Відповідно до листа Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 15.01.2025 року за № 3/16-257 про розгляд заяви про приватизацію на ім`я ОСОБА_2 , встановлено, що ОСОБА_8 відмовлено в приватизації. Причиною відмови стала не засвідчення належним чином копій поданих документів, відсутність відомостей про реєстрацію та документи , що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду ОСОБА_5 з 21.01.2003 по 22.12.2003 року.
Із листа АТ «Ощадбанк» від 26.03.2025 року встановлено,що ОСОБА_5 зверталась до банку щодо використання /невикористання житлових чеків за приватизацію державного житлового фонду та отримала відповідь , відповідно до якого зазначено, що банк уповноважений по виконанню функцій з відкриття громадянам України іменних приватизаційних депозитних рахунків та відкриття приватизаційних рахунків на повну вартість житлового чека за умови надання громадянином України приватизаційних платіжних доручень , виданих органом приватизації державного житлового фонду. Банк не може надати запитувану інформацію, але ж звертає увагу, що відповідно до п.20 Положення про порядок передачі квартир ( будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 №396 документом , що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації є довідка видана органом приватизації за попереднім місцем проживання (після 1992 року), щодо невикористання права на приватизацію .
Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
При вирішенні між сторонами спору про право позивача на приватизацію квартири АДРЕСА_1 суд виходить із того, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло.
Згідно з частиною третьою статті 9 ЖК України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.
Можливість набуття фізичною або юридичною особою права власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності, передбачено також частиною першою статті 345 ЦК України.
Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396.
Так, статтею 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.
Відповідно до частини 1 статті 2 цього Закону до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму.
Згідно з частиною 1 статті 3 вказаного Закону приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.
Статтею 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим статті 3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім`ї безоплатно. До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.
Якщо загальна площа квартири менше площі, яку має право отримати сім`я наймача безоплатно, наймачу та членам його сім`ї видаються житлові чеки, сума яких визначається виходячи з розміру недостатньої площі та відновної вартості одного квадратного метра.
Якщо загальна площа квартири (будинку) перевищує площу, яку має право отримати сім`я наймача безоплатно, наймач здійснює доплату цінними паперами, одержаними для приватизації державних підприємств чи землі, а у разі їх відсутності - грошима. Сума доплат визначається добутком розміру надлишкової загальної площі на вартість одного квадратного метра.
Право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.
Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.
Офіційне тлумачення статі 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» викладено в Рішенні Конституційного Суду України від 10 червня 2010 року № 15-рп/2010, згідно з яким кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз, необхідно розуміти так, що право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо: - громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; у власність наймача і кожного члена його сім`ї передано загальну площу однієї квартири (будинку), що перевищує встановлену санітарну норму, з оплатою вартості надлишкової загальної площі приватизованого житла; у власність наймача і кожного члена його сім`ї передано загальну площу житла, меншу ніж встановлена санітарна норма, а залишок житлового чека використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду; весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Приватизація загальної площі в кількох квартирах (будинках) державного житлового фонду в межах встановленої санітарної норми та номінальної вартості житлового чека не є повторною.
Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.
Згідно з частиною 10 цієї ж статті органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.
За частиною 11 цієї ж статті спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.
Відповідно до пункту 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. 
Пунктом 18 вказаного Положення визначено, що громадянин подає до органів приватизації такі документи:
заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі;
копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним;
копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);
копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо);
довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі;
технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок;
копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку;
документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду;
копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності);
заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі.
Відмовляючи позивачам у приватизації квартири, відповідач послався на неналежне завірення копій та відсутність відомостей про реєстрацію та документів , що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду ОСОБА_5 з 21.01.2003 року ( по паспорту дата її народження) та по 22.12.2003 року.
Однак суд не може визнати підстави для відмови такими, що ґрунтується на положеннях законодавства. 
Перелік випадків, коли органи приватизації мають право відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, визначений законом. 
Аналіз положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» свідчить, що до таких випадків віднесено відсутність у особи права на приватизацію та заборона приватизувати конкретне приміщення.
Згідно з п. 17 Положення громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається до орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.
Пунктом 18 Положення затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації. 
Велика Палата Верховного Суду в постанові у справі № 200/18858/16-ц (провадження № 14-165цс18) від 20 червня 2018 року, виснувала що Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім таких випадків: відсутність в особи права на приватизацію та заборона приватизувати конкретне приміщення.
Судом встановлено, що позивач та члени його сім`ї є постійними мешканцями квартири, яку він має намір приватизувати. 
Він подав органу приватизації заяву, встановленого зразка та вичерпний перелік документів , відповідно до переліку в заяві.
Судом встановлено, що відповідно до копій паспортів основний наймач квартири ОСОБА_2 та члени його сім`ї є громадянами України.
Сім`я ОСОБА_2 вселилась в займану квартиру на законних підставах , на підставі ордеру на вселення, який був наданий органу приватизації з 11.01.1990 року. 
В подальшому у члена сім`ї наймача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 народились діти: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була зареєстрована в квартирі з 22.12.2003 року, та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований в квартирі з 18.01.2005 року (внесені до Ф-А матері ОСОБА_4 ) , які зареєстровані в квартирі по теперішній час.
Суд враховує, що відповідно до статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. 
До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. 
Однією із підстав відмови є ненадання ОСОБА_5 інформації про використання документів , що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду ОСОБА_5 з 21.01.2003 року ( по паспорту дата її народження) та по ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Позивач стверджує що ОСОБА_5 з моменту народження проживала в квартирі за місцем реєстрації її матері ОСОБА_8 , яка була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 . 
Період який зазначається свідчить про те, що вона була немовлям і зареєстрованим місцем її проживання є проживання із матір`ю в цій же квартирі.
Сторона відповідача не надала доказів на спростування цих доводів при тому, що є органом приватизації, який може перевірити зазначену інформацію самостійно, чи включалось немовля ОСОБА_5 в період з дня народження ІНФОРМАЦІЯ_4 по день фактичної реєстрації в спірній квартирі 22.12.2003 року в списки громадян, які мають право на одержання приватизаційних чеків. А тому така підстава для відмови є необґрунтованою.
Також, відповідно до п.20 Положення  про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка(и), видана(і) органом приватизації за попереднім(и) місцем(ями) проживання (після 1992 року), щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду (крім території проведення антитерористичної операції та тимчасово окупованої території). 
Судом встановлено, що відсутні відомості щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_4 за будь-якими особами. Житловий будинок , в який увійшла квартира АДРЕСА_3 зареєстрований балансовою належністю за місцевою радою, що свідчить про те що квартира відноситься до державного житлового фонду яка може бути приватизована .
Таким чином, ОСОБА_2 та члени його сім`ї є особами які мають право на приватизацію державного житлового фонду відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а квартира, в якій він з родиною постійно проживає з 11.01.1990 року, є об`єктом приватизації.
Тому, формальні підстави відповідачів у вигляді неналежного завірення копій документів не є законною підставою для відмови позивачу в приватизації житла.
За загальними правилами доказування, визначеними у статтях 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Звернувшись до суду з позовом про визнання права на приватизацію, позивач надав докази, які підтверджують його право на вселення, на житло, що є об`єктом приватизації, зокрема докази своєї реєстрації в цьому житлі та постійного проживання, що дає право на приватизацію квартири.
Відповідачі які належним чином були повідомлені про час і місце судового розгляду не надали докази на спростування цих доказів.
Суд вважає, що визнання за ОСОБА_2 права на приватизацію квартири АДРЕСА_1 , а також зобов`язання Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради як органу приватизації державного житлового фонду провести безоплатну приватизацію зазначеної квартири згідно заяви наймача ОСОБА_2 та доданих до неї документів є належним та ефективним способом захисту його порушеного права . Тому позов підлягає задоволенню
Судові витрати по справі становлять 1211,20 грн , які сплачені позивачем при зверненні з позовом.
Згідно з частиною 1 статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, оскільки позов задоволено, то вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. 
Керуючись ст. ст. 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Задовольнити позов ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, треті особи без самостійних вимог з боку позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання відмови в приватизації квартири неправомірною та визнання права на приватизацію квартири.
Визнати неправомірною відмову Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 15.01.2025 року №3/16-257, як органу приватизації державного житлового фонду, в задоволенні заяви ОСОБА_2 про приватизацію квартири АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 .
Зобов`язати Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, як орган приватизації державного житлового фонду, провести приватизацію квартири АДРЕСА_1 на підставі заяви ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_1 ).
Стягнути з Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради ( ЄДРПОУ 38114671) на користь ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 копійок). 
Рішення може бути оскаржено повністю або частково в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складений 20.04.2026

Суддя        С.  І.  Доценко