КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
22-ц/824/6928/2026 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 753/9978/15-ц

16 квітня 2026 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.
суддів - Оніщука М.І.
- Шебуєвої В.А.
при секретарі - Можарівській М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 25 грудня 2025 року, постановлену під головуванням судді Кулика С.В., у цивільній справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича, стягувач: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , -
в с т а н о в и в:
У листопаді 2025 року Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Телявсьий А.М. звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 .
В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського А.М., перебуває зведене виконавче провадження № НОМЕР_1: ВП № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 753/9978/15-ц від 08.11.2023 року виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , на користь ПАТ АБ Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №18-Ф/07 від 20.02.2007 в загальному розмірі 99835,07 доларів США. ВП № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа № 753/9978/15-ц від 08.11.2023 року виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» пеню за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 66917,62 грн. ВП № НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа 753/9978/15-ц від 08.11.2023 року, виданого Дарницьким районним судом м. Києва, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» судовий збір у розмірі 7490,70 грн., з кожного. ВП № НОМЕР_5 з примусового виконання виконавчого листа № 753/9978/15-ц від 08.11.2023 року виданого Дарницьким районним судом м. Києва, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» штраф в розмірі 5000,00 грн., за несвоєчасне укладення договору страхування.
Станом на день звернення приватного виконавця до органів поліції, боржником не було виконано вимогу приватного виконавця та не надано приватному виконавцю декларацію про доходи та майно за встановленою інструкцією з організації примусового виконання рішень.
04.08.2025 року приватним виконавцем на адресу ОСОБА_1 , направлено виклик про необхідність боржника з`явитись до виконавця 20.08.2025 року. Проте боржник не з`явився. Від чоловіка ОСОБА_1 , надійшов лист, в якому останній повідомив, що боржник не може з`явитись до приватного виконавця, оскільки перебуває у Закарпатській області.
05.08.2025 року приватним виконавцем здійснено виїзд за місцезнаходженням майна боржника, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . Однак здійснити опис та арешт майна не виявилось можливим, оскільки двері квартири ніхто не відчинив, боржника на місці не виявлено, про що складено акт приватного виконавця від 05.08.2025 року.
27.10.2025 року приватним виконавцем в черговий раз сформовано виклик ОСОБА_1 , на 29.10.2025 року. Проте боржник не з`явився
28.10.2025 року приватним виконавцем здійснено виїзд за місцезнаходженням майна боржника, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . Однак здійснити опис та арешт майна не виявилось можливим, оскільки двері квартири ніхто не відчинив, боржника на місці не виявлено, про що складено акт.
Оскільки виконання рішення можливе лише шляхом проведення опису та арешту майна, що знаходиться у квартирі боржника за адресою: АДРЕСА_1 , а боржник свідомо перешкоджає доступу до цього майна, виникла необхідність у примусово проникненні до житла для забезпечення виконання судового рішення, яке набрало законної сили.
З огляду на вище викладене просив суд надати дозвіл на примусове проникнення до житла боржника, яке знаходиться за адресою:  АДРЕСА_1 .
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25 грудня 2025 року в задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М., стягувач: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, 12 січня 2026 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Телявський А.М. подав апеляційну скаргу в якій просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його подання в повному обсязі.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Вважає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що  ОСОБА_1 достоіменно відомо про відкрите відносно неї виконавче провадження, однак останньою жодним чином не виконано рішення суду відносне неї.
Вказує на те, що боржниця не з`являється за викликами приватного виконавця для сплати боргу за вищевказаними виконавчими документами або надання підтверджуючих документів про сплату. 
Окрім того, боржниця не надає доступу до своєї квартири приватному виконавцю для здійснення в ній опису та арешту майна. З дати відкриття зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_1 пройшло більше двох років, натомість боржником - ОСОБА_1 не вчинено жодних дій щодо погашення заборгованості за рішенням суду перед стягувачем, сума до стягнення так і становить 99 835,07 доларів США та 79 408,32 грн. 
Вказує на те, що на підтвердження всіх цих фактів ухилення приватним виконавцем надавались до суду матеріали зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_1, натомість судом першої інстанції не було в повній мірі досліджено матеріали зведеного виконавчого провадження, у зв`язку з чим було прийнято протиправне та необґрунтоване рішення.
23 березня 2026 року до Київського апеляційного суду від представника Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» Рябоконь Н.С. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник зазначав, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а тому наявні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення подання приватного виконавця. 
В судове засідання з`явився представник приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. - Юхименко Ю. Ю., який підтримав доводи апеляційної скарги.
Представник ПАТ АБ «Укргазбанк» Рябоконь Н.С. в судовому засіданні також підтримав доводи апеляційної скарги.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином засобами поштового зв`язку, проте 31 березня 2026 року до Київського апеляційного суду поштова кореспонденція повернулась без вручення, причина «адресат відсутній».
З огляду на вище викладене колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності не з`явившихся сторін. 
Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 08.11.2023 року Дарницьким районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №753/9978/15-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 18-ф/07 від 20.02.2007 року в загальному розмірі 99 835,07 доларів США.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва було відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_2 з виконання виконавчого листа № 753/9978/15-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 18-ф/07 від 20.02.2007 року в загальному розмірі 99835,07 доларів США.
07.12.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди.
07.12.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва було винесено постанову про розмірі мінімальних витрат виконавчого провадження.
08.11.2023 року Дарницьким районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №753/9978/15-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» пеню за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 66917,62 грн.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва було відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_3 з виконання виконавчого листа № 753/9978/15-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» пеню за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 66917,62 грн.
07.12.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва було винесено постанову у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 про стягнення з боржника основної винагороди.
07.12.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва було винесено постанову у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 про розмірі мінімальних витрат виконавчого провадження.
08.11.2023 року Дарницьким районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №753/9978/15-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» судовий збір у розмірі по 7490,70 грн., з кожного.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва було відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_4 з виконання виконавчого листа № 753/9978/15-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» судовий збір у розмірі 7490,70 грн., з кожного.
07.12.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва було винесено постанову у виконавчому провадженні № НОМЕР_4 про стягнення з боржника основної винагороди.
07.12.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва було винесено постанову у виконавчому провадженні № НОМЕР_4 про розмірі мінімальних витрат виконавчого провадження.
08.11.2023 року Дарницьким районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №753/9978/15-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» штрафу в розмірі 5000,00 грн.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва було відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_5 з виконання виконавчого листа № 753/9978/15-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» штрафу у розмірі 5000,00 грн.
07.12.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва було винесено постанову у виконавчому провадженні № НОМЕР_5 про стягнення з боржника основної винагороди.
07.12.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва було винесено постанову у виконавчому провадженні № НОМЕР_5 про розмірі мінімальних витрат виконавчого провадження.
07.12.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва було об`єднано вищевказані виконавчі провадження у зведене виконавче провадження ВП НОМЕР_6.
07.12.2023 року постановами приватного виконавця було арештовано майно та кошти боржника.
04.08.2025 року приватним виконавцем на адресу ОСОБА_1 , направлено виклик про необхідність боржника з`явитись до виконавця 20.08.2025 року. Проте боржник не з`явився. Про що було складено акт.
05.08.2025 року приватним виконавцем здійснено виїзд за місцезнаходженням майна боржника, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . Однак здійснити опис та арешт майна не виявилось можливим, оскільки двері квартири ніхто не відчинив, боржника на місці не виявлено, про що складено акт приватного виконавця від 05.08.2025 року.
23.10.2025 року приватним виконавцем було направлено на адресу боржника вимогу про надання доступу до житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , для проведення опису та арешту рухомого майна.
27.10.2025 року приватним виконавцем в черговий раз сформовано виклик ОСОБА_1 , на 29.10.2025 року. Проте боржник не з`явився
28.10.2025 року приватним виконавцем здійснено виїзд за місцезнаходженням майна боржника, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . Однак здійснити опис та арешт майна не виявилось можливим, оскільки двері квартири ніхто не відчинив, боржника на місці не виявлено, про що складено акт.
Відмовляючи у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича про примусове проникнення до житла боржника  ОСОБА_1  у межах зведеного виконавчого провадження суд першої інстанції посилався на те, що державним виконавцем не доведено факту саме умисного невиконання боржником рішення суду та свідомого недопущення виконавця в квартиру, враховуючи, що матеріали подання не містять доказів того, що боржник отримував повідомлення про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису майна, але чинив цьому перешкоди, не надавав доступу до житла у відведений для цього час вчинення виконавчих дій, та перешкоджає проведенню виконавчих дій.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1ст.439 ЦПК Українипитання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.
Згідно із ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ч.ч. 1,3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.
Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.
Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених п. 1-4 ч. 9 ст. 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Частиною 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.
Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.
Статтею 311 ЦК України також передбачено право на недоторканність житла. У ч. 1, 2 ст. 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.
Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.
Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.
Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.
Згідно п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.
Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.
Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).
Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.
Аналіз положеньЗакону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.
Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.
Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.
Згідно з ч.4ст. 263 ЦПК Українипри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі №757/41727/19-ц, приватний (державний) виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння. Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі № 678/282/16-ц, право виконавця на звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього виконавчим документом зобов`язань. При цьому, відповідно до діючого законодавства у поданні про примусове проникнення до житла особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, повинні бути зазначені достовірні дані про наявність такого майна у приміщенні, до якого потрібно здійснити примусове проникнення.
Пунктом 15 ч. 3ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.
Виходячи з викладеного, для надання дозволу на проникнення до житла чи іншого володіння боржника суду мають бути надані переконливі докази того, що виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до майна, проте це не дало результатів.
Так, відповідно до змісту ст.ст.12, 81 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Положеннями ч.1ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до приписів ст.79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2 ст.89 ЦПК України).
У справі, що переглядається судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. перебуває зведене виконавче провадження ВП НОМЕР_6, боржником за яким є  ОСОБА_1 . 
У ході примусового виконання рішення встановлено, що боржнику належить на праві власності нерухоме майно, а саме квартира за адресою: АДРЕСА_1 .
Приватним виконавцем неодноразово було здійснено виїзд за місцезнаходженням майна боржника, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . Однак здійснити опис та арешт майна не виявилось можливим, оскільки двері квартири ніхто не відчинив, боржника на місці не виявлено, про що було складено акти приватного виконавця.
Обґрунтовуючи необхідність у примусовому проникненні до житла боржника фізичної особи, приватним виконавцем у поданні зазначено, що боржник свідомо ухиляється від вимоги приватного виконавця, а також від виконання судового рішення, проникнення до житла боржника залишається єдиним можливим заходом забезпечення виконання судового рішення, встановлення майнового стану боржника, виявлення майна та коштів, що належать боржникові.
Надані матеріали виконавчого провадження підтверджують, що ним вжито усіх заходів для виконання судових рішень, однак їх виконати у повному обсязі неможливо через ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.
Матеріали подання містять достатні докази умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань, на підставі чого суд дійшов безпідсавного висноку визнавши подання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника передчасним і таким, що не підлягає задоволенню.
Суд першої інстанції всупереч вимогам закону не взяв до уваги те, що оскільки боржник свідомо ухиляється від виконання вимог приватного виконавця, а також від виконання судового рішення, проникнення до домоволодіння боржника залишається єдиним можливим заходом забезпечення виконання судового рішення.
Колегія суддів зазначає, що Законом України «Про виконавче провадження» визначено обов`язки виконавця, зокрема обов`язок здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін.
За змістом ч. 8ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.
Періодичність проведення таких перевірок чітко визначено Законом України «Про виконавче провадження», тобто такі перевірки мають вчинятися виконавцем систематично, а не одноразово. При цьому, сам факт здійснення окремих дій щодо виявлення майна та коштів боржника без встановлення та дослідження обставин того, що державним виконавцем проводилася перевірка майнового стану боржника з відповідною періодичністю, встановленою частиною восьмоюст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», не свідчить про належне виконання державним виконавцем своїх обов`язків щодо розшуку майна боржника та здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення. У свою чергу, відсутність обґрунтованого висновку стосовно належного та повного вчинення державним виконавцем визначених законом дій щодо розшуку майна боржника дає підстави вважати передчасним висновок про відсутність такого майна у боржника (подібний за змістом правовий висновок наведено в постановах Верховного Суду від 18.07.2018 року у справі №915/1294/13, від 23.08.2018 року у справі №911/167/17, від 19.08.2019 року у справі №913/438/16).
У даному випадку, приватним виконавцем надано докази систематичного вчинення ним виконавчих дій, зокрема, періодичного проведення перевірок з метою належного виконання рішення суду, здійснення виходу за місцем находженн нерухомого майна, а відтак, матеріали справи містять докази дотримання приватним виконавцем вимог ст. ст.18, 36, 48 Закону України «Про виконавче провадження» щодо неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій.
Боржник свідомо ухиляється від виконання вимог приватного виконавця, а також від виконання судового рішення, не надає можливість приватному виконавцю перевірити майновий стан, а тому колегія суддів дійшла висновку, що проникнення до житла боржника залишається єдиним можливим заходом забезпечення виконання судового рішення, встановлення майнового стану боржника, виявлення майна та коштів, що належать боржникові.
Колегія суддів зауважує, що примусове проникнення до квартири боржника не призведе до порушення його конституційних прав на недоторканості житла та права володіння, а також не може призвести до порушення прав користувачів цим майном, оскільки законом не заборонено суду надавати доступ до житла, в якому, крім боржника, проживають і інші особи.
Крім того, такий захід не посягає на права та свободи користувачів, не порушує недоторканність житла у більшому обсязі, ніж це потрібно для реалізації судового рішення, та є співмірним і пропорційним втручанням, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження».
Відтак, вжиті заходи узгоджуються з принципом верховенства права та забезпечення балансу інтересів усіх сторін.
Отже, установивши, що приватним виконавцем вжито всі передбачені законом заходи для забезпечення виконання судового рішення, однак добровільне виконання боржником зобов`язань відсутнє, а також що боржник перешкоджає доступу до належного йому майна, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових та фактичних підстав для задоволення подання й надання приватному виконавцю дозвіл на примусове проникнення до житла, що належить на праві власності боржнику з метою його подальшої реалізації на публічних торгах в рахунок погашення заборгованості перед стягувачами.
Таке примусове проникнення є необхідним, співмірним, доцільним заходом у межах виконавчого провадження та відповідає меті забезпечення принципу обов`язковості виконання судових рішень, що є складовою права на справедливий суд, гарантованогоКонституцією та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Частиною 2 статті 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та наданим доказам, судом порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, тому ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення подання приватного виконавця про примусове проникнення до житла боржника. 
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича задовольнити.
Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 25 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника задовольнити.
Надати приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Телявському Анатолію Миколайовичу дозвіл на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з необхідністю виконати виконавчі листи видані Дарницьким районним судом м. Києва 08 листопада 2023 року у справі № 753/9978/15-ц.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Повний текст постанови складено 21 квітня 2026 року

Головуючий: Судді: