РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

12 березня 2026 року 	м. Рівне	№460/22623/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом
 	ОСОБА_1 	
до	Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області 	
 	про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -	

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у зарахуванні до загального страхового стажу періодів її роботи з 01.12.2002 по 26.01.2003 та з 01.01.2004 по 29.02.2024 без застосування подвійного розміру, що передбачено ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов`язання перерахувати та виплатити пенсію за віком з 08.06.2025, зарахувавши до загального страхового стажу (з якого обчислюється пенсія) періоди роботи з 01.12.2002 по 26.01.2003 та з 01.01.2004 по 29.02.2024 в інфекційному закладі охорони здоров`я у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Рівненській області та отримує пенсію за віком. Повідомлено, що під час призначення пенсії до її загального страхового стажу всупереч ст. 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення” періоди роботи в інфекційному відділенні закладу охорони здоров`я зараховані в календарному обчисленні без застосування кратності (подвійного розрахунку). З огляду на наведене, вважає такі дії відповідача необґрунтованими і протиправними, а тому просить позов задовольнити.
Ухвалою суду від 15.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач відзиву на позов у встановлений судом строк не подав, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.
Розглянувши заяви по суті, дослідивши наявні у справі письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив таке.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Рівненській області та з 15.03.2016 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Листом від 10.11.2025 у відповідь на адвокатський запит представника позивача ГУ ПФУ у Рівненській області повідомило, що до страхового стажу позивача у подвійному розмірі, відповідно до ст.60 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, зараховано періоди роботи з 23.02.1999 по 30.11.2002, з 27.01.2003 по 31.12.2003 - відповідно до документів, наявних в електронній пенсійній справі. Натомість підстав для зарахування до страхового стажу для обчислення пенсії періодів роботи з 01.01.2004 по 29.02.2024 (страховий стаж зараховано по 29.02.2024) в подвійному розмірі немає.
Вважаючи такі дії відповідача щодо незарахування всіх періодів роботи в інфекційному відділенні закладу охорони здоров`я в подвійному розмірі протиправними, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.
Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Призначення, виплата та перерахунок пенсій регулюється Законами України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Частиною першою ст.9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною 1 ст.24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до приписів ч.2 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
За визначенням, наведеним у ч.3 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч.4 ст.24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Статтею 48 Кодексу законів про працю України встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Положення ст.48 КЗпП України кореспондується з п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, за змістом якого зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка; за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи (пункт 3 Порядку № 637). 
Згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 21.07.1983 23.02.1999 ОСОБА_1 прийнята молодшою медсестрою рентген кабінету рентгенологічного відділення в Рівненський облтубдиспансер.
Відповідно до рішення сесії Рівненської облради №1364 від 25.09.2009 Рівненський облтубдиспансер перейменовано в КЗ «Рівненський обласний протитуберкульозний диспансер» Рівненської обласної ради (наказ від 03.03.2010 №8-ОД). Надалі, 09.01.2020 КЗ «Рівненський обласний протитуберкульозний диспансер» Рівненської обласної ради реорганізовано в КП «Рівненський обласний фтизіопульмонологічний медичний центр» Рівненської обласної ради відповідно до рішення Рівненської обласної ради від 30.08.2019 №1462 (наказ від 09.01.2020 №2-ОД). Згідно з наказом від 30.10.2020 №154-К з 01.11.2020 рентгенологічне відділення оптимізоване 4 рентгенологічний кабінет приймально-діагностичного відділення. Згідно з наказом від 15.11.2022 №204-К приймально-діагностичне відділення перейменовано в приймально-діагностичне диспансерне відділення.
01.02.2023 позивача переведено на посаду молодшої медичної сестри (санітарки-прибиральниці приймально-діагностичного диспансерного відділення) (наказ від 31.01.2023 №48-К).
Згідно з наказом від 20.05.2024 №2-ОД КП «Рівненський обласний фтизіопульмонологічний медичний центр» Рівненської обласної ради перейменовано на КП «Рівненська обласна інфекційна лікарня» Рівненської обласної ради. Згідно з наказом від 19.08.2024 №55-ОД приймально-діагностичне диспансерне відділення перейменовано на «Амбулаторно-поліклінічне відділення».
01.09.2024 позивача переведено з 1.0 ставки посади молодшої медичної сестри приймально-діагностичного диспансерного відділення на 1.0 ставки посади молодшої медичної сестри амбулаторно-поліклінічного відділення (наказ від 19.08.2024 №114-К/А); 08.10.2024 – переведено з 1.0 ставки посади молодшої медичної сестри амбулаторно-поліклінічного відділення на 1.0 ставки посади молодшої медичної сестри приймально-діагностичного відділення (екстрена медична допомога) (наказ від 08.10.2024 №231-К).
Суд зауважує, що записи в трудовій книжці засвідчені відтисками печаток відповідних установ, а також містять інформацію про накази щодо дати прийняття та звільнення позивача з роботи, не містить ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості.
Поряд з цим, як свідчать матеріали справи, пенсійним органом зараховано до страхового стажу у подвійному розмірі лише період її роботи 23.02.1999 по 30.11.2002 та з 27.01.2003 по 31.12.2003. Натомість зазначено про відсутність підстав для такого зарахування періодів роботи з 01.01.2004 по 29.02.2024 та з 01.12.2002 по 26.01.2003.
Суд такими діями відповідача не погоджується та зазначає, що Закон №1058-IV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України “Про пенсійне забезпечення”.
В силу правового регулювання пункту 16 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону №1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Пільги щодо обчислення стажу роботи в деяких медичних закладах передбачені ст. 60 Закону №1788-ХІІ, згідно якої робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
За приписами статті 7 Закону України “Про захист населення від інфекційних хвороб” лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров`я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров`я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності. У разі якщо перебіг інфекційної хвороби легкий, а епідемічна ситуація в осередку інфекційної хвороби благополучна, лікування такого хворого під систематичним медичним наглядом може здійснюватися амбулаторно, крім випадків, передбачених статтями 22, 27 і 31 цього Закону.
Згідно зі ст.1 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» від 05.07.2001 №2586-III (який діяв до 11.02.2024) туберкульоз - це інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу, а протитуберкульозні заклади – це спеціалізовані заклади охорони здоров`я, що здійснюють діагностику туберкульозу та надають лікувально-профілактичну (стаціонарну та амбулаторну) допомогу хворим на туберкульоз (протитуберкульозні диспансери, лікарні, відділення, кабінети, науководослідні інститути, денні стаціонари, санаторії тощо). 
Відповідно до п.1.1 наказу Міністерства охорони здоров`я України "Про затвердження Переліку протитуберкульозних закладів" за №514 від 16.17.2009 протитуберкульозний диспансер є лікувально-профілактичним закладом.
Згідно наказу Міністерства охорони здоров`я України "Про затвердження Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб" від 19.07.1995 за №133, особливо небезпечною інфекційною хворобою є туберкульоз.
Відповідно до листа-роз`яснення Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України та Пенсійного фонду України від 29.12.2005 за №625/0/15-05/039-6, №10.01.09/2606, №16918/02-20 заклади охорони здоров`я: протитуберкульозні кабінети, психіатричні кабінети, кабінети інфекційних захворювань, психоневрологічні відділення, психіатричні бригади швидкої допомоги відносяться до таких, час роботи в яких зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.
З огляду на системний аналіз зазначених норм, суд дійшов висновку, що Закон №1058-IV не передбачає обмежень щодо застосування статті 60 Закону №1788-ХІІ під час обчислення пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, а сама редакція статті 60 Закону №1788-ХІІ є чинною на теперішній час.
Стаття 24 Закону №1058-IV також не скасовує та не зупиняє дію статті 60 Закону №1788-ХІІ.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у справі № 360/3611/20, визначаючи співвідношення між Законом № 1058-IV та Закону №1788-ХІІ вказала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон №1788-ХІІ був прийнятий раніше за Закон № 1058-IV.
Отже, зарахування стажу в подвійному розмірі, передбачене ст.60 Закону №1788-XII, не пов`язано із набранням чинності Закону №1058-IV, а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01.01.2004. А доводи відповідача про те, що періоди роботи позивача з 01.01.2004 в інфекційному закладі охорони здоров`я не підлягають зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
Щодо тверджень відповідача про незарахування до страхового стажу у подвійному розмірі періоду роботи позивача з 01.12.2002 по 26.01.2003 зважаючи на результати проведеної атестації суд такі оцінює критично та відхиляє як безпідставні, позаяк положення ст.60 Закону №1788-XII не ставлять право особи на зарахування періоду її роботи в визначених цією статтею закладах охорони здоров`я в залежність від проведення атестації робочих місць.
При цьому, суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
На підставі п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління ПФУ 25.11.2005 за №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок №22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію:
1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.
2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;
3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Згідно з п.4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Водночас, матеріали справи не містять доказів здійснення відповідачем своїх повноважень щодо отримання додаткових документів/надання позивачу допомоги в їх отриманні, які були б достатніми для зарахування спірного періоду роботи до страхового стажу в подвійному розмірі. Відповідач, відмовляючи у зарахуванні до страхового стажу відповідного періоду роботи позивача, будь-яких додаткових документів від неї не вимагав, жодних дій по їх самостійному отриманню не вчиняв.
Суд вважає, що в даному випадку, позивач не може бути позбавлена свого права на зарахування до страхового стажу спірного періоду, позаяк зі свого боку позивач вчинила всі залежні від неї дії та надала усі можливі і наявні у неї документи.
Встановлені в ході розгляду обставини справи в їх сукупності даються підстави стверджувати, що відповідач, не зарахувавши до страхового стажу позивача період її роботи в інфекційному закладі охорони здоров`я з 01.01.2004 по 29.02.2021 та з 01.12.2002 по 26.01.2003 в подвійному розмірі, діяв не на підставі, не в межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством, тобто протиправно.
З огляду на наведене, з метою захисту та відновлення порушеного права позивача слід зобов`язати відповідача зарахувати спірний період роботи до страхового стажу позивача у подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону №1788-XII та провести відповідний перерахунок і виплату її пенсії з урахуванням такого стажу, починаючи з 08.06.2025 (тобто в межах шестимісячного строку звернення до суду з цим позовом).
Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи не довів правомірності своєї поведінки в спірних правовідносинах. Натомість, доводи та аргументи позивача, якими остання обґрунтовувала позовні вимоги, знайшли своє підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому позовну заяву належить задовольнити повністю.
Зважаючи на положення ч.1 ст.139 КАС України, сплачений за подання цього позову судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області, яка полягає у зарахуванні до загального страхового стажу ОСОБА_1 періодів її роботи з 01.12.2002 по 26.01.2003 та з 01.01.2004 по 29.02.2024 без застосування подвійного розміру, що передбачено ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 08.06.2025, зарахувавши до загального страхового стажу (з якого обчислюється пенсія) періоди роботи з 01.12.2002 по 26.01.2003 та з 01.01.2004 по 29.02.2024 у подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області судовий збір у розмірі 968,96 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складений 12 березня 2026 року 
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 ) 
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) 

Суддя       Д.П. Зозуля