1	Справа № 335/12732/25  2/335/917/2026 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Новасардової І.В., за участю секретаря судового засідання Печерей О.С., розглянувши у залі суду у м.Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, 

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника, - адвоката Кузьмінова Д.В. звернулась до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. 
Ухвалою суду від 30.12.2025 року вказану позовну заяву, на підставі 177 ЦПК України, було залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.
Від представника позивача 08.01.2026 року надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої долучено поштовий чек від 07.01.2026 року. 
Проте, як встановлено судом, недоліки, визначені в ухвалі суду від 30.12.2025 року, представником позивача у повному обсязі усунуті не були, у зв`язку з чим, ухвалою суду від 09.01.2026 року, позивачу продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви.
На виконання вищезазначеної ухвали, 14.01.2026 року від представника позивача надійшла відповідна заява, якої недоліки позовної заяви були усунуті у повному обсязі.
В обґрунтування поданого позову про розірвання шлюбу позивач зазначила, що 05.09.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладений шлюб, який зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 05.09.2014 року, актовий запис № 1072. Після укладення шлюбу дружина взяла прізвище чоловіка. Під час перебування у шлюбі у Позивача та Відповідача народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час між подружжям зникло почуття любові та взаємної поваги, подальше подружнє життя неможливо. Спільного господарства подружжя не веде, проживають окремо. Тож, подальше збереження шлюбу між Позивачем та Відповідачем є неможливим. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, оскільки можливості примирення немає. Разом з цим, позивач просить суд після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 ». 
Ухвалою суду від 15.01.2026 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. 
Відповідач у судове засідання не з`явився, подав суду клопотання, про розгляд справи за його відсутності, за змістом якого, проти задоволення позову не заперечує.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов до наступного висновку. 
Відповідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05.09.2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, з актовим записом за № 1072, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .
Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 23.03.2016 року, виданим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, сторони мають спільну дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 258. 
Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя.
Відповідно до ст. 3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя являється непорозуміння, а також різні погляди на сімейні цінності, права та обов`язки подружжя. 
На підставі аналізу наданих позивачем доказів, з урахуванням позиції відповідача, суд дійшов висновку про підтвердження обставин, викладених в позові про те, що шлюбні відносини між сторонами припинені, збереження сім`ї є неможливим.
Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України).
Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
З урахуванням позиції сторін у справі, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім`ю не бажають, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову.
Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Беручи до уваги, що позивачем було виявлено бажання після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу відновити позивачу дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 ».
Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Питання розподілу судових витрат позивачем не заявлялось, тому судом не вирішувалось.
На підставі викладеного ст.ст. 211, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити. 
Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 05 вересня 2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, з актовим записом за № 1072 - розірвати.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 відновити дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 ».

Відповідно до ч. 5 ст. 265 ЦПК України зазначаються наступні відомості:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Рішення суду є документом, що підтверджує факт розірвання шлюбу судом після набрання ним законної сили.
Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в тому числі й в актовому записі про шлюб.
Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя       І.В. Новасардова