Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
03 квітня 2026 року № 320/2527/26 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Мороко А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної судової адміністрації України (вул. Липська, буд.18/5, м. Київ, 01601, до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького архітектора, буд. 13, м. Київ, 01001, про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:
Державна судова адміністрація України звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладання штрафу, винесену у виконавчому провадженні від 22.12.2025 ВП № 79747441 про накладення штрафу.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 22.12.2025 ВП №79747441 на позивача накладено штраф у розмірі 5 100 грн., за не виконання виконавчого листа по справі № 520/4036/25 виданого 15.10.2025 Харківським окружним адміністративним судом про зобов`язання забезпечити Другий апеляційний адміністративний суд в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди ОСОБА_1 за лютий 2025 року та вихідної допомоги, виходячи із встановленого на 01.01.2025 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.01.2026 передано адміністративний позов № 320/2527/26 за підсудністю до Харківського окружного адміністративного суду.
Справа надійшла до Харківського окружного адміністративного суду 17.03.2026 та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддя від 17.03.2026 передана на розгляд судді Мороко А.С.
Ухвалою суду від 18.03.2026 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи на 30.03.2026 об 11:00 год. в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду за адресою: м. Харків, майдан Свободи, 6, зал №16.
25.03.2026 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позивних вимог, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Так, відповідачем зазначено, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження №79747441 з примусового виконання виконавчого листа № 520/4036/25 виданого 15.10.2025 Харківським окружним адміністративним судом про зобов`язання забезпечити Другий апеляційний адміністративний суд в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди ОСОБА_1 за лютий 2025 року та вихідної допомоги, виходячи із встановленого на 01.01.2025 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн.
Станом на 22.12.2025 рішення суду по справі №520/4036/25 є невиконаним, у зв`язку із чим державним виконавцем винесено постанову від 22.12.2025 ВП №79747441 про накладення на Державну судову адміністрацію України штрафу у розмірі 5100 грн.
У зв`язку з перебуванням судді Мороко А.С. 30 березня 2026 року у відпустці судове засідання, призначене на цей день по справі №320/2527/26 за позовом Державної судової адміністрації України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови, перенесено на 02.04.2026 об 11:00.
У позовній заяві позивачем заявлено клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач у судове засідання призначене на 02.04.2026 не з`явився про причини неявки не повідомив.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом КАС України) зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2025 по справі №520/4036/25 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Другого апеляційного адміністративного суду (61604, майдан Театральний, 1, м. Харків, код ЄДРПОУ 42256976), Державної судової адміністрації України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ 26255795) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України, щодо незабезпечення Другого апеляційного адміністративного суду в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди за лютий 2025 року та вихідної допомоги ОСОБА_1 , виходячи із встановленого на 01.01.2025 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн.
Зобов`язано Державну судову адміністрацію забезпечити Другий апеляційний адміністративний суд в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди ОСОБА_1 за лютий 2025 року та вихідної допомоги, виходячи із встановленого на 01.01.2025 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн.
Визнано протиправними дії Другого апеляційного адміністративного суду щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за лютий 2025 року та вихідної допомоги, виходячи із встановленого на 01 січня 2025 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн.
Зобов`язано Другий апеляційний адміністративний суд нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду за лютий 2025 року та вихідної допомоги, виходячи із встановленого на 01 січня 2025 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн.
Рішення набрало законної сили 20.05.2025.
05.12.2025 державним виконавцем на підставі виконавчого листа по справі №520/4036/25, виданого Харківським окружним адміністративним судом 15.10.2025, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 79747441.
Листом від 15.12.2025 № 10-25064/25, Державною судовою адміністрацією України повідомлено, що виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів, здійснюється згідно із законодавством України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень суддів і працівників апаратів суддів" головним розпорядником якої є ДСА України, у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період. 
Також, Державною судовою адміністрацією України повідомлено, про те, що 06.01.2025 ДСА України затверджено кошторис на 2025 рік за програмою 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя" зокрема Другому апеляційному адміністративному суду у сумі 23,3 тис. грн. 
До вищевказаного листа надано копію кошторису на 2025 рік, що затверджений для Другого апеляційного адміністративного суду.
Також в матеріалах справи містяться листи Державної судової адміністрації адресовані Голові Комітету Верховної Ради України з питань бюджету, стосовно збільшення бюджетних асигнувань за бюджетною програмою КПКВК0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників установ системи правосуддя» на суму 1 495,2 млн. грн.
Однак, як повідомив відповідач, згідно наданого кошторису відсутні відомості про те, що ДСА України забезпечило Другий апеляційний адміністративний суд бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків, а саме з виплати суддівської винагороди ОСОБА_1 .
З огляду на, що рішення суду від 17.04.2025 по справі №520/4036/25 станом на 22.12.2025 є невиконаним, у зв`язку із чим державним виконавцем винесено постанову від 22.12.2025 ВП № 79747441 по накладення штрафу на позивача у розмірі 5100 грн.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає, зокрема, Закон України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 (далі також - Закон № 1404-VIII).
Засади виконавчого провадження визначені частиною першою статті 2 Закону №1404, зокрема, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3)законності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.
За визначеннями, наведеними у частині другій статті 15 Закону №1404, стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ, а боржником - визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Отже, враховуючи вказані норми, боржником у виконавчому провадженні щодо виконання судового рішення зобов`язального характеру є особа, визначена у такому судовому рішенні, на яку покладено обов`язок особисто вчинити таку дію чи утриматися від її виконання.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону №1404 передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Частиною 1 ст. 63 Закону № 1404-VIII встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 63 Закону № 1404).
Статтею 75 Закону України № 1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що гарантії щодо обов`язковості виконання судових рішень, встановлені Конституцією України, реалізуються як у добровільному порядку так і через механізм застосування примусу, який забезпечують органи виконавчої служби. Норми Закону України «Про виконавче провадження» спрямовані саме на забезпечення безумовного виконання судового рішення і винятки з цього правила також регламентовані цим законом. Це означає, що у кожному конкретному випадку суди мають надати оцінку діям державного виконавця щодо застосування до боржника заходів впливу, виходячи із оцінки наявності або відсутності обставин, які об`єктивно перешкоджали або унеможливлювали виконання ним судового рішення.
Зміст наведених вище норм указує, що правовий підхід щодо застосування положень частини другої статті 15 у взаємозв`язку зі статтею 63 Закону № 1404 у правовідносинах, що стосуються застосування до боржника заходів впливу у вигляді штрафу необхідно формувати через призму оцінки змісту зобов`язальної частини виконавчого документа, яка повинна відповідати резолютивній частині судового рішення, та аналізу причин, з якими боржник пов`язує неможливість виконати судове рішення.
Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 04.04.2024 у справі №560/17588/23.
В свою чергу, постанова про накладення штрафу повторно за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення повторно не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.
Предметом спору у цій справі є правомірність прийняття державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладання штрафу від 22.12.2025 ВП №79747441.
Вказаною постановою на Державну судову адміністрацію України накладено штраф у сумі 5100 грн.
Однак, з матеріалів справи судом установлено, що листом від 15.12.2025 № 10-25064/25 ДСА України повідомило, що виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів, здійснюється згідно із законодавством України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень суддів і працівників апаратів суддів" головним розпорядником якої є ДСА України, у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період. 
Також Державною судовою адміністрацією України повідомлено про те, що 06.01.2025 ДСА України затверджено кошторис на 2025 рік за програмою 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя" зокрема Другому апеляційному адміністративному суду у сумі 23,3 тис. грн. 
До вищевказаного листа надано копію кошторису на 2025 рік, що затверджений для Другого апеляційного адміністративного суду.
Також в матеріалах справи містяться листи Державної судової адміністрації адресовані Голові Комітету Верховної Ради України з питань бюджету, стосовно збільшення бюджетних асигнувань за бюджетною програмою КПКВК 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників установ системи правосуддя» на суму 1 495,2 млн. грн.
Отже, в спірних правовідносинах Державна судова адміністрація України вчинила всі залежні від неї дії для виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2025 по справі №520/4036/25.
Суд зазначає, що з текстуального викладу статті 63 Закону № 1404 можна зрозуміти, що на боржника може бути накладений штраф, якщо він не виконав рішення з поважних причин. Поважність причин залежить від низки обставин, але спільним має бути те, що вони об`єктивно перешкоджали боржнику виконати покладене на нього зобов`язання (згідно з рішенням, яке підлягає примусовому виконанню) у визначений спосіб та встановлений для цього строк.
Не менш важливо у цьому зв`язку пам`ятати також і про засади виконавчого провадження, зокрема - у контексті цієї справи - про такі з них, як справедливість, неупередженість та об`єктивність, які мали б теж слугувати своєрідним орієнтиром під час примусового виконання рішень зобов`язального характеру, надто коли йдеться про поважність причин його невиконання та пов`язану з цим юридичну відповідальності боржника.
Отже, лише невиконання боржником рішення суду без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII. Тобто на час прийняття рішення про накладення штрафу державним виконавцем має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення саме без поважних причин. Водночас, притягаючи боржника до відповідальності за невиконання судового рішення у виконавчому провадженні і накладаючи на нього штраф, виконавець повинен ретельно дослідити всі обставини справи та, зокрема, встановити який обов`язок покладено на боржника судовим рішення, та належним чином перевірити факт невиконання боржником його обов`язків і встановити причини їх невиконання або неналежного виконання.
В контексті спірних правовідносин суд зауважує, що виконання судових рішень здійснюється органами Казначейства виключно за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя» і ДСА України за відсутності бюджетних асигнувань в межах своїх повноважень вжито всі належні заходи, спрямовані на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2025 по справі №520/4036/25.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладання штрафу від 22.12.2025 ВП №79747441 у розмірі 5100 грн. є протиправною та підлягає скасуванню.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Розподіл судових витрат здійснюється з урахуванням статті 139 КАС України.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 139, 243-246, 250, 255, 287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України,
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Державної судової адміністрації України (вул. Липська, буд.18/5, м. Київ, 01601, до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького архітектора, буд. 13, м. Київ, 01001, про визнання протиправною та скасування постанови – задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладання штрафу, винесену у виконавчому провадженні від 22.12.2025 ВП № 79747441 про накладення штрафу.
Рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч. 6 ст. 287 КАС України, а саме: протягом 10 днів з дати проголошення (підписання). 
Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя Мороко А.С.