ПУЛИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/206/26
Провадження № 2-а/292/11/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2026 року с-ще Пулини

Пулинського районного суду Житомирської області 
головуюча суддя Гуц О.В.
секретар судового засідання Риданова Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

У С Т А Н О В И В :

У березні 2026 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи його тим, що у лютому 2026 року, він не зміг у аптеці скористатися платіжною карткою на яку отримує пенсійні виплати по інвалідності, у оплаті ліків (здійснення транзакції) йому було відмовлено.
В банку йому повідомили, що його рахунок заблоковано виконавчою службою. Він, одразу пішов до Хорошівського ВДВС для з"ясування всіх обставин.
24 лютого 2026 року на його ім"я було надано копію постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 №6/219 від 23 липня 2025 року на підставі якої було відкрито виконавче провадження №79772272. Щодо винесення даної постанови, до отримання її копії у відділенні державної виконавчої служби, йому нічого не було відомо.
09.07.2025 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 йому було запропоновано пройти військово-лікарську комісію, однак він пояснював працівникам, що почуває себе погано, і пройти її не зможе через незадовільний стан. Його самопочуття різко погіршилося через події, які сталися у його сім"ї 04 липня 2025 року, а саме: ОСОБА_2 , яка була на той час його дружиною, було здійснено дзвінок на 102 та повідомлено опературу, що відносно неї чоловіком, ОСОБА_1 , тобто ним, здійснюється домашнє насилля, а саме фізичне (намагається вдарити, штовхає), психологічне (ображає лайливими словами, принижує), економічне (виганяє з помешкання).
По приїзду працівників СРПП ВП №3 Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області, було складено протокол відносно нього про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, який 10.07.2025 було направлено на розгляд до Пулинського районного суду Житомирської області, справа №292/771/25.
Фактично з початку липня 2025 року його здоров"я різко підкосили вищевказані події, і саме у цей період відносно нього було складено протокол ІНФОРМАЦІЯ_3 , копію якого не було вручено.
30 серпня 2025 року його було госпіталізовано до КП "Лікарня" Житомирської міської ради з діагнозом ГКС STEMI (гострий коронарний синдром з елевацією сегмента ST), який є найбільш важкою формою інфаркту міокарда, спричинено повним та раптовим перекриттям коронарної артерії.
10 листопада 2025 року йому було встановлено ІІІ групу інвалідності, що підтверджується витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи (витяг №262/25/6029/ВП від 20.11.2025).
Після отримання групи інвалідності, відповідний документ він відніс до ІНФОРМАЦІЯ_2 та оформив відстрочку згідно ст.23 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
На час оформлення відстрочки від мобілізації ( листопад 2025 року), до цього часу та після, жодних постанов від ІНФОРМАЦІЯ_2 йому не надходили.
Про наявність постанови №6/219 йому не було відомо, оскільки протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУПАП у якому зазначається дата, час та місце розгляду протоколу, йому вручено не було, і як зазначено у постанові "озвучено в присутності свідків" не було. Оскільки він відмовився від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, а тому ставлення працівників ТЦК відносно нього категорично змінилося, вони стали вести себе грубо, не пояснюючи всіх наслідків відмови та не вислуховуючи поважності причин не проходження такого огляду.
Неповідомлення органами ТЦК про наявність винесеної постанови №6/219 від 23.07.2025, не направлення її копії заявнику, є грубим порушенням. 
Фактично такі дії працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 призвели до подвоєння штрафу, що надалі загнало його у глухий кут, створило незручну ситуацію, що полягає в матеріальному обтяженні.
Вважає, що працівники як ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинили неправомірно, оскільки його не було повідомлено належним чином про винесену постанову №6/219 від 23.07.2025. Фактично такі дії призвели до неможливості з його боку вчасного оскарження. 
Враховуючи викладене, просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 6/219 від 23.07.2025, складену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_3 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відносно нього закрити, поновити строк звернення до суду для захисту прав. 
Ухвалою суду від 16.03.2026 поновлено пропущений з поважних причин встановлений законом процесуальний строк звернення до суду позивачу ОСОБА_1 з адміністративним позовом, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд її призначений у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріали адміністративної справи по постанові № 6/219 від 23.07.2025 щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Копію вищевказаної ухвали судді надіслано до електронного кабінету відповідача та доставлено до нього 17.03.2026.
На виконання ухвали суду, 16.03.2026 відповідачем через систему "Електронний суд" надано копію матеріалів адміністративної справи по постанові №6/219 від 23.07.2025 щодо ОСОБА_1 та витребувану інформацію.
25.03.2026 до суду від представника відповідача через систему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає, оскільки позовна заява є безпідставною та необґрунтованою. Просять у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити в повному обсязі.
Від позивача та відповідача будь-яких заяв та клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Зі ст. 5 КАС України вбачається, що кожному гарантується право на захист його прав, свобод або законних інтересів.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що 23 липня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 винесено постанову № 6/219 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладено на нього штраф в розмірі 17 000 грн.
За змістом постанови № 6/219 від 23.07.2025, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 було запропоновано отримати направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду №676 від 09.07.2025, для визначення придатності до військової служби. Від отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду №676 від 09.07.2025 та від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби відмовився в присутності свідків. Зазначене направлення зареєстровано в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію, копія якого наявна в матеріалах справи. Факт відмови зафіксовано Актом про відмову від проходження медичного огляду від 09.07.2025, відповідно до змісту якого ОСОБА_1 повідомив, що відмовляється від отримання направлення та проходження ВЛК, у з"язку з небажанням з"являтися до ТЦК та СП. Про адміністративну та кримінальну відповідальність за ухилення від проходження призову на військову служби під час мобілізації шляхом ухилення від медичного огляду та симуляції хвороби ОСОБА_1 ознайомлений. Відсутність висновку про результати військово-лікарської комісії не дає можливості встановити ступінь придатності та призначення на особливий період. Від надання пояснень ОСОБА_1 відмовився, згідно ст.63 Конституції України. На розгляд справи ОСОБА_1 не з"явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (озвучено в присутності свідків).
Враховуючи, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не прибув на засідання, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, при розгляді справ за ст. 210-1 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не є обов"язковою, а тому вважається за необхідне справу розглянути у його відсутність. 
Таким чином, під час розгляду матеріалів справи встановлено, що відмовившись від направлення для проходження медичного огляду, ОСОБА_1 ухиляється від визначення ступеню придатності його до військової служби, що в свою чергу є ухиленням від призову на військову службу під час мобілізації. Отже, ОСОБА_1 під час загальної мобілізації, маючи обов`язок з`являтися за викликом до ТЦК та СП для направлення на проходження медичного огляду та визначення його призначення на особливий період, порушуючи вимоги абз. 2,4 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", відмовився від проходження огляду та відповідно визначення призначення на особливий період. Своїми умисними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
У постанові зазначено, що її копію надіслано ОСОБА_1 поштовим оператором АТ "Укрпошта". Згідно довідки про доставлення громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 09.07.2025, ОСОБА_1 доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 09.07.2025 о 20:00, за порушення ВО. 
Із акту відмови від отримання повістки від 09.07.2025, під час здійснення оповіщення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відмовився від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв"язку не бажанням з"являтися в ТЦК. Текст повістки про явку на 11 липня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , було доведено (озвучено) ОСОБА_1 09.07.2025 о 20:15 год. Оповіщення здійснювали: головний сержант взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 та командир відділення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до протоколу №6/219 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 09.07.2025, складеного ІНФОРМАЦІЯ_2 , 09.07.2025 о 20 год 00 хв. ОСОБА_1 в приміщенні шостого відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 було запропоновано отримати направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду №676 від 09.07.2025, для визначення придатності до військової служби. Від отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду №676 від 09.07.2025 та від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, ОСОБА_1 в присутності свідків відмовився, порушуючи вимоги абзацу 3 ч.1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Таким чином, своїми діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП. У протоколі також вказано, що розгляд справи відбудеться о 15 год. 23.07.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_1 згідно ст.63 КУ від дачі пояснень і підпису, відмовився. ОСОБА_1 від отримання другого примірника протоколу відмовився у присутності свідків.
Як вбачається з направлення ІНФОРМАЦІЯ_2 №676 від 09.07.2025, ОСОБА_1 направлявся до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров"я у зв"язку із призовом на військову службу під час мобілізації, в особливий період. 
Згідно акта про відмову від отримання направлення та проходження військово-лікарської комісії від 09.07.2025, вбачається, що під час вручення ОСОБА_1 направлення на проходження військово-лікарської комісії з метою встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров"я у зв"язку із призовом на військову службу під час мобілізації, в особливий період, останній відмовився від його отримання та проходження ВЛК, у зв"язку з небажанням з"являтися до ТЦК. Про адміністративну та кримінальну відповідальність за ухилення від проходження призову на військову службу під час мобілізації шляхом ухилення від медичного огляду та симуляції хвороби, ознайомлений. Факт відмови підтвердили два свідка. Акт затверджений т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 09.07.2025.
Відповідно до витягу з журналу видачі направлень на військово-лікарську комісію військовозобов`язаних, ІНФОРМАЦІЯ_2 , розпочатого 15.01.2025, мається запис під № 676, згідно якого ОСОБА_1 направлявся для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров"я, у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації в особливий період.
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо проходження медогляду, ОСОБА_1 рішенням ВЛК 22.11.2022 визнаний непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час. Дата огляду 27.01.2023. 
Відповідно до повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_6 №6/6124 від 29.10.2025, ОСОБА_1 поінформовано про те, що в ІНФОРМАЦІЯ_7 за результатами розгляду справи про притягнення його до відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, винесено постанову №6/219 від 23.07.2025, направлено на його адресу її копію, роз`яснено порядок сплати штрафу та відповідальність за несплату.
02.12.2025 ІНФОРМАЦІЯ_8 надіслано Хорошівському ВДВС у Житомирському районі Житомирської області копію постанови від 23.07.2025 №6/219 для примусового виконання в частині стягнення штрафу щодо ОСОБА_1 .
Постановою старшого державного виконавця Хорошівського ВДВС у Житомирському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України ВП №79772272 від 09.12.2025 відкрито виконавче провадження з виконання постанови №6/219, виданої 23.07.2025 ІНФОРМАЦІЯ_9 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 34 000 грн.
Як вбачається з копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого №11125 від 30.08.2025, та копії епікризу виписного від 30.08.2025 ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування в Комунальному підприємстві "Лікарня № 1" Житомирської міської ради.
Відповідно до копії витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до територіальних органів Пенсійного фонду України № 262/25/6029/ВП від 20.11.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 10.11.2025 встановлено третю групу інвалідності.
Згідно ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення (ст.251 КУпАП) є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, а також іншими документами.
У відповідності до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Зі статті 280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи зокрема про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (стаття 210-1). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Згідно частин 7, 8 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують зокрема районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя. Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджуються Кабінетом Міністрів України. Діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки спрямовується Міністерством оборони України.
У частині 3 ст.210-1 КУпАП визначена відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Згідно ч.1 ст.210-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Вказана норма права є бланкетною, тобто закріплює лише загальні ознаки правила поведінки, а для встановлення цих ознак необхідно звертатися до положень інших нормативно-правових актів.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу", Закон України "Про оборону України", Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", "Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період", затверджений постановою КМУ від 16.05.2024 №560, "Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів", затверджений постановою КМУ №1487 від 30.12.2022, інші закони України, а також прийняті відповідно до них Укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ст.1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року введено на всій території України воєнний стан, який неодноразово продовжувався та триває.
З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 на всій території України оголошено проведення загальної мобілізації.
Таким чином, з 24 лютого 2022 року на всій території Україні триває особливий період.
Згідно з ч.2 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до п. 28 Порядку №560, виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).
Згідно до п. 74 Порядку № 560 резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.
Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.
Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно- правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.
Згідно ч.5 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.
Питання військово-лікарської експертизи вирішуються спеціальним законодавством, а саме - Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402.
Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ; встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів.
Медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).
Обов`язок проходити медичний огляд підтверджений частиною 6 статті 39-1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» де вказано, що громадяни України, які призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, проходять у встановленому порядку обов`язковий медичний огляд.
Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.
Аналізуючи вищенаведені правові положення, встановлено, що відмова від проходження ВЛК суперечить чинному законодавству, адже Наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 чітко регламентований прямий обов`язок проходити ВЛК з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я та неможливість відмовитися від проходження ВЛК.
Відповідно до Наказу МОУ №402 постанова ВЛК про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду (п. 3.8. Положення №402).
Таким чином проходження ВЛК є не правом, а обов`язком військовозобов`язаного, за порушення якого може наставати відповідальність.
Судом встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він в умовах особливого періоду, відмовився від отримання направлення та проходження медичного огляду для визначення ступеня придатності до військової служби. 
Так, 15.02.2025 набрав чинності Закон України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист" №4235-ІХ від 12 лютого 2025 року (далі - Закон №4235-ІХ), яким внесені зміни до Закону № 3621-IX та п.2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення викладено в новій редакції: "Установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду".
Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2025 року № 519 внесені зміни до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 зі змінами, зокрема пункти 68 та 69 викладено в такій редакції: "У мирний час під час визначення призначення резервіста або військовозобов`язаного на особливий період та включення його до складу військових команд для комплектування військових частин (установ) вони проходять медичний огляд, за результатами якого таким особам оформляється довідка з висновком щодо придатності до військової служби. Строк дії такої довідки становить п`ять років. Придатним до військової служби резервістам та військовозобов`язаним вручається мобілізаційне розпорядження. Резервісти та військовозобов`язані, які в мирний час були призначені на комплектування військових частин (установ) з врученням мобілізаційних розпоряджень під час мобілізаційного розгортання Збройних Сил та інших військових формувань, призиваються на військову службу під час мобілізації, на особливий період за результатами раніше пройдених медичних оглядів та їх опитування про наявність або відсутність скарг на стан здоров`я. Резервісти або військовозобов`язані, у яких відсутні скарги на стан здоров`я, на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду не направляються. Особи, які не проходили медичний огляд, або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, або які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю) направляються на військово-лікарську комісію.".
Системний аналіз вказаних норм дає підстави стверджувати, що обов`язок з проходження медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби покладається на громадян України віком від 25 до 60 років, які не проходили медичний огляд до набрання чинності вказаним вище Законом.
Вказані громадяни зобов`язані з 15 лютого 2025 року (дати набрання чинності Закону № 4235-ІХ) до 05 червня 2025 року самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, до спливу граничного строку - 05.06.2025 досяг 41-річного віку, тобто відповідає віковому цензу від 25 до 60 років, який не проходив медичний огляд, що відповідає вимогам Закону № 3621-ІХ, не мав статусу особи з інвалідністю, не пройшов медичний огляд у встановлений Законом строк до 05.06.2025.
З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 визнає той факт, що він 09.07.2025 відмовився від отримання направлення на проходження ВЛК для встановлення придатності до проходження військової служби, комісію непройшов.
При цьому зазначає, що 09.07.2025 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 йому було запропоновано пройти ВЛК, однак почував себе погано і пройти її не зміг через незадовільний стан. 
Так, з наданих позивачем медичних документів вбачається, що ОСОБА_1 30.08.2025 було госпіталізовано до КП "Лікарня №1" Житомирської міської ради. 10.11.2025 ОСОБА_1 було встановлено ІІІ групу інвалідності. 
Однак, позивач не надав жодних доказів на підтвердження того, що він дійсно не міг пройти ВЛК з 09.07.2025 по 23.07.2025 та мав незадовільний стан здоров"я. ОСОБА_1 фактично відмовився від проходження ВЛК. Безпідставна відмова (ухилення) від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби є порушенням правил військового обліку. Таке порушення вчинене позивачем в особливий період.
Отже, такі доводи позивача суд вважає безпідставними та такими, що не підтверджують поважності непроходження ВЛК. З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 мав такі захворювання, які перешкоджали йому пройти ВЛК.
Також, суд не бере до уваги доводи позивача про те, що йому не було відомо про розгляд складеного відносно нього протоколу, що призвело до подвоєння розміру накладеного на нього штрафу, як необґрунтовані.
Дані доводи спростовуються протоколом №6/219 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 09.07.2025 відносно ОСОБА_1 , згідно якого під час складання якого він був присутній та від вручення другого примірника протоколу він відмовився у присутності двох свідків .
Враховуючи викладені вимоги закону, а також беручи до уваги встановлені обставини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку і мобілізацію, а саме вимоги ч.1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, оскільки останній будучи військовозобов`язаним не пройшов медичний огляд до 05.06.2025.
Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі №536/583/17).
У відповідності до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено належними, достатніми та допустимими доказами, законність оскарженої постанови, яка винесена у межах повноважень відповідача, в порядку та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуваннях усіх обставин справи, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
При цьому, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб"єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб"єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб"єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Обґрунтовуючи цю постанову, суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини, який вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
На підставі викладеного суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 72-77, 139, 241-246, 250, 255, 257-263, 286, 293 КАС України,-

У Х В А Л И В :

Постанову по справі про адміністративне правопорушення №6/219 від 23.07.2025 винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП залишити без змін, а позовну заяву, без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя О. В. Гуц