єдиний унікальний номер справи 531/1196/25
номер провадження 2/531/30/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2026 року м. Карлівка
Карлівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Герцова О. М.
за участі секретаря судового засідання Капленко Є. С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:
ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №4255890 від 04.06.2021 року у розмірі 35 400,00 грн., витрат на правову допомогу в розмірі 6 000,00 грн., а також сплачену суму судового збору - 2422, 40 грн.
В обґрунтуванні своїх вимог позивач вказав, що 04.06.2021 в особистому кабінеті на офіційному веб - сайті ТОВ «МІЛОАН» Жабською Г.В. подано заявку на отримання кредиту №4255890. Відповідачу було направлено електронне повідомлення (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введені якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору №4255890 від 04.06.2021 року. Таким чином, відповідач уклав Договір про споживчий кредит №4255890 від 04.06.2021 року та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 8 000,00 грн. Однак, відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання.
13.09.2021 згідно умов договору відступлення прав вимоги №07Т ТОВ «МІЛОАН» було відступлено право вимоги за кредитним договором №4255890 від 04.06.2021 року на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги до відповідача в сумі 35 400,00 грн., з яких 8 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 25800,00 грн. - заборгованість за відсотками, 1 600,00 грн. - заборгованість за комісійними винагородами, 0,00 грн. - заборгованість за пенею.
Керуючись ст. 512-514, 516 ЦК України ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» направило на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, повідомлення про відступлення прав вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору №4255890 від 04.06.2021. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання за кредитним договором. За таких обставин позивач звернувся до суду для захисту своїх законних прав та інтересів.
Ухвалою суду від 12.06.2025 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
02.07.2025 від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Удовіченка І.О. надійшли заява про поновлення процесуального строку та відзив на позовну заяву. У заяві просив визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 процесуальних строків для подачі відзиву та поновити процесуальні строки для подачі відзиву на позовну заяву.
У відзиві на позовну заяву вказує, що надані стороною позивача документи не підтверджують факт особистої подачі заявки на кредит, особистого підписання договору про споживчий кредит №4255890 від 04.06.2021 та отримання коштів відповідачкою. Сама ж відповідачка стверджує, що договір нею особисто не підписувався, і вказані кошти нею особисто не отримувались. Звертає увагу на той, факт, що Анкета-заява на кредит, і сам кредитний договір були подані та підписані за допомогою каналу залучення google/ https://www.google.com/ / organic, з IP адреси НОМЕР_1 , яка знаходиться в місті Чернігів, Чернігівська область, провайдер АТ «Київстар», де відповідачка ніколи не була. Крім того, стороною відповідачки, було здійснено огляд сайту, який надає можливість визначити банк-емітент картки по BIN-номеру, і таким оглядом встановлено, що BIN- номер НОМЕР_2 належить АТ «ПУМБ», повне найменування іноземною мовою: JOINT STOCK COMPANY «FIRST UKRAINIAN INTERNATIONAL BANK». Згідно довідки наданої АТ «ПУМБ», відповідачкою в цьому банку було відкрито три рахунки в у валюті UAH. Згідно виписок по цим рахункам кошти в сумі 8000 грн. від ТОВ «Мілоан» код ЄДРПОУ 40484607 відповідачці не надходили і нею не отримувались. Зазначає, що матеріали справи не містять підтверджень того, що номер мобільного телефона: НОМЕР_3 , електрона пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 , IP адреса: 94.153.18.247 (за допомогою яких подавалась анкета-заявка та укладався кредитний договір) та платіжна карта платіжної системи Visa, з номером карти: НОМЕР_4 (на яку перераховувалися кошти) належать відповідачці. Вважає, що підстави для задоволення позову щодо стягнення з відповідачки на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором №4255890 від 04.06.2021 у розмірі 35400 грн., витрат по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити. А також надав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. 
04.07.2025 представником позивача через систему «Електронний суд» подано відповідь на відзив на спростування обставин, викладених в поясненнях представника відповідача, задовольнити у повному обсязі позовні вимоги позивача у справі №531/1196/25, а також просили витребувати у АТ «АКБ «Конкорд» інформацію чи була емітована на ім`я ОСОБА_1 платіжна картка № НОМЕР_5 , виписку про рух грошових коштів по картковому рахунку № НОМЕР_5 за період з 04.06.2021 по 10.06.2021 з відображенням час зарахування коштів, інформацію щодо номеру телефону на який направлялася інформація на підтвердження здійснення операцій за платіжною карткою № НОМЕР_5 за період з 04.06.2021 по 10.06.2021, інформацію чи знаходиться вказаний номер телефону в анкетних даних відповідачки, ідентифікаційні дані власника карткового рахунку № НОМЕР_5 .
Ухвалою суду від 17.07.2025 задоволено клопотання представника відповідача, залучено у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ТОВ «Мілоан», а ухвалою від 21.01.2026 здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін в розгляд справи порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Ухвалою суду від 21.01.2026 частково задоволено клопотання представника позивача, витребувано в АТ «АКБ «Конкорд» інформацію, що містить банківську таємницю.
У судове засідання представник позивача не з`явився, направив заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, а також просив, на підставі наявних в справі доказів, заяву позивача про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі. Проти заочного рішення не заперечують.
Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися. Відповідачка направила заяву, в якій просила провести судове засідання без її участі, проти позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні.
Представник третьої особи ТОВ «МІЛОАН» в судове засідання не з`явився, про час, дату і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, причина неявки не відома. 
Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступних висновків.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.
Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 04.06.2021 ОСОБА_1 , шляхом реєстрації через особистий електронний кабінет, що створений в ІТС на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН», подала анкету-заяву на кредит № 4255890, в якій містяться: відомості про особу позичальника, сума кредиту 8 000,00 грн, строк на який надається кредит 15 днів з 04.06.2021; дата повернення кредиту: 19.06.2021; загальна сума до повернення (сукупна вартість кредиту) 11400,00 грн, до якої включено: 8 000,00 грн - сума кредиту; 1600,00 грн - комісія за надання кредиту, що нараховується одноразово за ставкою 20,00 % від суми кредиту за договором; 1800,00 грн- проценти за користування кредитом ставкою 1,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
В анкеті-заяві наявна таблиця, яка відображає процес оформлення та розгляду заяви позичальника № 4255890 в ІТС товариства. 
04.06.2021 був підписаний договір про споживчий кредит № 4255890 у формі електронного документу між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 , текст якого направлений кредитодавцем в електронний кабінет позичальника.
Пунктами 6.1 - 6.3 договору визначено, що кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний, зокрема через сайт товариства та/або мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору про його укладення. Приймаючи пропозицію товариства на укладення цього договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору (у т.ч. Правилами, паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.
За змістом кредитного договору сторони погодили такі основні умови: сума кредиту 8000,00 грн (п. 1.2); строк надання кредиту 15 днів з 04.06.2021; термін повернення кредиту, сплати комісії та процентів в рекомендовану дату платежу: 19.06.2021 (п. 1.4); комісія за надання кредиту: 1600,00 грн, яка нараховується за ставкою 20,00 % від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1); проценти за користування кредитом: 1800,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2); стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом: 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6).
Пунктом 1.7. договору сторони погодили тип процентної ставки: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п. 2.2, 2.3 цього договору.
Згідно з п. 2.4.1. договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого п.1.4. договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування.
Пунктом 3.2.6. договору передбачено право кредитодавця відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу чи делегувати (доручати здійснення) свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб у будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника.
Додатком до договору є Графік платежів, згідно якого у день закінчення строку, на який надано кредит, 19.06.2021 позичальник повинен повернути кредит у розмірі 8 000,00 грн, сплатити комісію за надання кредиту 1600,00 грн та проценти 1800,00 грн, а всього: 11 400,00 грн.
Аналогічні відомості містить Паспорт споживчого кредиту № 4255890.
За змістом п. 2.1 Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.
До позову представником позивача додану копію платіжного доручення № 47939163 від 04.06.2021, в якому зазначено про перерахування 04.06.2021 на карту № НОМЕР_4 грошових коштів в розмірі 8 000,00 грн, отримувач платежу ОСОБА_1 , призначення платежу: кошти згідно договору № 4255890.
13.09.2021 ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» уклали договір факторингу №07Т, за умовами якого та відповідно до Витягу з Додатку до вказаного договору (Реєстру боржників) ТОВ «МІЛОАН» відступило за плату, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» прийняло належні ТОВ «МІЛОАН» права грошової вимоги до боржників, в тому числі до ОСОБА_1 за договором № 4255890 від 04.06.2021 на загальну суму боргу 35 400,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом 8 000,00 грн; заборгованість за відсотками 25 800,00 грн; заборгованість за комісією 1600,00 грн.
На підтвердження суми кредитної заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідачки, до позовної заяви долучено складений ТОВ «МІЛОАН» розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за договором № 4255990 за період з 04.06.2021 по 18.08.2021.
До позову також додано копію досудову вимогу від 27.09.2023, адресованої на ім`я ОСОБА_1 .
Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини.
Згідно вимог ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, ч. 2 ст. 631 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з п. 6, п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших, електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицією укласти договір (офертою) є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться.
За змістом ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції (акцептом), якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України).
За правилом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.
Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За правилом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором, позивач посилався на те, що 04.06.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 4255890, за яким остання отримала у кредит 8000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом.
Умовами договору сторони погодили, що у всіх відносинах між позичальником та Товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором.
Разом з тим, договір про споживчий кредит № 4255890 (індивідуальна частина) не підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником ОСОБА_1 одноразового ідентифікатора. Алфавітно-цифрова послідовність, яку ОСОБА_1 використала як одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору при його укладенні, у договорі відсутня.
Додатки до договору про споживчий кредит №4255890 від 04.06.2021 (Графік платежів і Паспорт споживчого кредиту) та Анкета - заява на кредит №4255890 не містять електронного підпису позичальника.
Таким чином, надані позивачем анкета-заява та договір про споживчий кредит з додатками не містять електронних підписів (одноразових ідентифікаторів) сторін, які б підтверджували факт укладення договору на вказаних у ньому умовах, а також цілісність кредитного договору та додатків до нього.
При цьому, суд звертає увагу на те, що зазначення у тексті договору особистих даних ОСОБА_1 (прізвище, ім`я, по батькові відповідача, адреса проживання, серія, номер паспорта, ідентифікаційний код тощо) саме по собі не підтверджує підписання останньою кредитного договору в електронній формі.
Крім того, жодних проплат на виконання кредитних зобов`язань за договором, як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 не здійснювала.
Разом з тим, Анкета-заява на кредит, і сам кредитний договір були подані та підписані за допомогою каналу залучення google/ https://www.google.com/ / organic, з IP адреси НОМЕР_1 , яка знаходиться в місті Чернігів, Чернігівська область, провайдер АТ «Київстар», в той час зареєстроване місце проживання відповідачки; АДРЕСА_1 . 
Отже, факт укладення кредитного договору між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 суд вважає недоведеним.
Водночас, посилаючись на те, що відповідач дійсно отримала грошові кошти за кредитним договором № 4255890, представник позивача долучив до матеріалів справи копію платіжного доручення № 47939163 від 04.06.2021, в якому зазначено про перерахування 04.06.2021 на карту № НОМЕР_4 коштів у сумі 8 000,00 грн, отримувач платежу ОСОБА_1 , призначення платежу: кошти згідно договору № 4255890.
Копія платіжного доручення засвідчена підписом (без зазначення посади та ПІБ підписанта) та печаткою ТОВ «МІЛОАН».
Відповідно до п. 1.2, 1.3 глави 1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 (в редакції чинній на дату, вказану у платіжному дорученні - 27.04.2021) (далі - Інструкція) інструкція встановлює загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. Вимоги цієї Інструкції поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів та обов`язкові для виконання ними.
Згідно з п. 1.4 Інструкції платіжне доручення - розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючого банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача.
Відповідно до п. 2.1 глави 2 Інструкції розрахункові документи складаються на бланках, форми яких наведені в додатках до цієї Інструкції. Реквізити розрахункових документів, їх реєстрів та відомості заповнюються згідно з вимогами, зазначеними в указівках щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, їх реєстрів та відомості (додаток 9) та відповідних главах цієї Інструкції.
Бланки розрахункових документів (крім розрахункових чеків, що належать до документів суворого обліку та/або виготовляються і розповсюджуються централізовано) виготовляються на папері формату А4 або А5 будь-яким способом (друкарським, з використанням комп`ютерної техніки тощо) за умови обов`язкового забезпечення наявності та схематичного розташування всіх елементів (рамки, лінії, текстові елементи тощо, за винятком цифр у квадратних дужках, що позначають номери реквізитів) згідно із зразками наведеними в додатках до цієї Інструкції. Усі текстові елементи бланків мають бути виконані українською мовою (п. 2.2 глави 2 Інструкції).
Відповідно до п. 2.14 глави 2 Інструкції банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов`язково заповнює реквізити «Дата надходження» і «Дата виконання», а банк стягувача - «Дата надходження в банк стягувача» (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. На документах, прийнятих банком після закінчення операційного часу, крім того, ставиться штамп «Вечірня».
Відміткою про дату реєстрації банком платіжного доручення платника про сплату платежів до бюджету є заповнення в ньому реквізиту «Дата надходження», який банк заповнює незалежно від дати складання платником цього платіжного доручення.
У розрахункових документах дата, зазначена в реквізиті «Дата виконання», має відповідати: даті списання коштів з рахунку платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку; даті списання коштів з рахунку платника та з кореспондентського рахунку банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.
З наданої позивачем копії платіжного доручення вбачається, що воно не відповідає вимогам цієї Інструкції та формі платіжного доручення, наведеній у Додатку 3 до цієї Інструкції.
Крім того, номер карткового рахунку, зазначеного в даному платіжному дорученні як рахунок отримувача ОСОБА_1 ні в анкеті-заяві, ні договорі про споживчий кредит №4255890 від 04.06.2021, а також у жодному іншому документі, наданому позивачем, не зазначений.
Таким чином, додане до позовної заяви платіжне доручення, що завірене лише підписом уповноваженої особи і печаткою ТОВ «МІЛОАН», із зазначенням неповного номера банківської картки, належність якої не встановлено, не є належним і достовірним доказом надання відповідачу кредитних коштів на виконання умов саме кредитного договору.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або електронній формі.
Водночас, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі та відсилання клієнту.
Згідно з пунктом 3 вказаного Положення клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу), розрахункові рахунки.
Відповідно до п. 63 Положення виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.
На підтвердження наявності та розміру заборгованості відповідача позивачем також надана копія відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором 4255890, складена ТОВ «МІЛОАН».
Проте, цей документ не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, нарахування процентів відповідно до укладеного договору на умовах, які вказані в поданій заяві, не відображає інформацію про здійснення чи не здійснення відповідачем будь-яких проплат за кредитним договором. Цей документ складений первісним кредитором та за відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, вказана в ньому інформація не може бути доказом наявності та розміру заборгованості, яку просить стягнути позивач.
Така позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими, зокрема, у постановах від 01.08.2022 у справі № 369/11694/15-ц, від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15-ц, від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц.
На виконання ухвали суду від 21.01.2026 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «АКБ «Конкорд» №154 від 19.02.2026 надано інформацію, згідно якої на ОСОБА_1 не є клієнтом банку; надати виписку про рух грошових коштів з карткового рахунку , відкритого до платіжної картки № НОМЕР_5 та надати інформацію про номер телефону , на який відправлялася інформація про підтвердження здійснення операції за зазначеною платіжною карткою, не можливо у зв`язку з неможливістю ідентифікувати клієнта банка та неповним номером (маскою) платіжної картки.
Згідно виписок АТ «ПУМБ», наданих представником відповідача, за рахунками відкритими відповідачкою в банку, кошти в сумі 8 000,00 грн від ТОВ «МІЛОАН» відповідачці не надходили.
Аналізуючи обставини справи та надані суду докази, суд приходить до висновку, що представником позивача не надано доказів перерахування кредитних коштів та їх отримання відповідачем, що суперечить положенням ст. 1046 ЦК України, відповідно до якої договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Будь-яких належних доказів на підтвердження безготівкових перерахувань коштів на платіжну банківську картку позичальника, як передбачено умовами кредитного договору, позивачем не надано.
З наведеного слідує, що оскільки позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, то на нього покладено обов`язок надати докази на підтвердження видачі кредиту та його розміру, умов та порядку нарахування відсотків, комісій та інших сум, заявлених позивачем до стягнення.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Таким чином, позивач не надав та у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази як на підтвердження факту укладення між первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем ОСОБА_1 договору про споживчий кредит № 4255890 від 04.06.2021, так і на підтвердження факту отримання відповідачкою грошових коштів на підставі цього договору та факту існування та розміру заборгованості відповідача.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
З урахуванням наведеного, за відсутності належних, допустимих та достатніх доказів укладення 04.06.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 договору про споживчий кредит №4255890 та виконання ТОВ «МІЛОАН» умов кредитного договору щодо здійснення безготівкового перерахування суми кредиту на банківський рахунок позичальника, тобто існування у ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до ОСОБА_1 на момент відступлення права вимоги за договором факторингу № 07Т від 13.09.2021, суд дійшов висновку про те, що позов ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором не підлягає задоволенню.
Позивач, окрім заборгованості за кредитним договором, просив стягнути з відповідача судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.
Відповідно до ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача.
Враховуючи положення п. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України та те, що суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову, суд не вирішує питання обґрунтованості заявлених позивачем до стягнення судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст. 81, 141 259, 263-265, 277-279, 352 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. 

Суддя О. М. Герцов