ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА  
справа № 753/4299/26
провадження № 3/753/1807/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2026 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Заруба П.І., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , приватного підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:
23 лютого 2026 проведеною Головним управлінням ДПС у м. Києві фактичною перевіркою магазину, що за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює свою господарську діяльність ФОП « ОСОБА_1 », встановлено порушення проведення розрахункових операцій, а саме проведення розрахункової операції без застосування реєстратора розрахункових операцій, без створення та видачі у паперовій та-або електронній формі відповідного розрахункового документа (фіскального чека), чим порушено п. 1 п. 2 ст. 3 Закону України dsl 06.07.1995 року № 265/95 ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» із змінами та доповненнями.
Таким чином, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення,  ОСОБА_1 повідомлений, що розгляд справи відбуватиметься в Дарницькому районному суді м. Києва.
 
Так, будучи завчасно, до початку судового розгляду, належним чином повідомленим за допомогою судової повістки, на виклик суду не з`явився та провадженням щодо нього не цікавився. 
 
Приписами ч. 2 ст. 268 КУпАП, встановлено вичерпний перелік норм, при розгляді яких участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою. Однак, ст. 155-1 КУпАП в цьому переліку відсутня.
 
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-VI від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. У п. 41 рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 р. (заява № 3236/03) зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
 
Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність  ОСОБА_1 на підставі наявних доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_1 повністю підтверджується наданими суду матеріалами справи, а саме фактичними даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення № 689, який складений відповідно до вимог ст. 256 КУпАП та відповідно до якого ОСОБА_1 визнає свою вину у вчиненому правопорушенні (а.с.1), акті фактичної перевірки з додатками від 23.02.2026 року № 12119/Ж5/26/15/07/ НОМЕР_1 (а.с. 2-6), письмових поясненнях ОСОБА_1 (а.с.7).
 
Враховуючи викладене приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.
 
Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.
Враховуючи обставини скоєного, особу  ОСОБА_1 , що він працює, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю правильним призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн. 
На підставі викладеного та керуючись ст. 155-1, 283, 284, 285 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суддя,

постановив:
ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5 (п`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 гривень в дохід держави.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 гривень.
Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.
Строк пред`явлення постанови до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.
За відсутності скарги постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку встановленого на оскарження.
Суддя          П.І. Заруба