Справа № 127/501/25
Провадження № 1-кп/127/19/25 

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2026 	місто Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, відомості про яке внесено 16 вересня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024020000000670 за обвинуваченням:
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Енергодар Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:
-вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 30.11.2005 року за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки;
-вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 12.07.2006 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України на 5 років позбавлення волі;
-вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.09.2008 року за ч. 3 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі;
-вироком Ленінського районного суду м. Севастополя від 01.04.2013 року за ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України на 4 роки позбавлення волі;
-вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14.12.2016 року за ч. 2 ст. 185 на 2 роки 6 місяців позбавлення волі;
-вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 27.09.2017 року за ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 70 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 30.04.2020 року по відбуттю строку покарання, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, -
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Алатау, Алтайського краю Казахстан, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:
-вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 12.03.2002 року за ст. 198, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі;
-вироком Печерського районного суду м. Києва від 20.11.2009 року за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України на 3 роки позбавлення волі;
-вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 30.11.2010 року за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70, ч. 2 ст. 70, ч. 3 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України на 7 років позбавлення волі із конфіскацією майна;
-вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 26.01.2018 року за ч. 2 ст. 187 на 8 років позбавлення волі із конфіскацією всього належного майна;
-вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 19.02.2020 року за ч. 1 ст. 296, ст. 71, ч. 2 ст. 72 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі;
-вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 16.06.2023 року за ст. 391, ч. 1 ст. 71 КК України на 1 рік 1 місяць позбавлення волі, звільнений 15.07.2024 року по відбуттю покарання, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, - 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , 16.09.2024 достовірно знаючи про те, що їхній знайомий ОСОБА_10 перебуває на наркологічному обліку у Комунальному некомерційному підприємстві «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» Вінницької обласної ради» та отримує за призначенням лікаря-нарколога наркотичний лікарський засіб - метадон, домовилися незаконно придбати його у ОСОБА_10 .
В подальшому у зв`язку з тим що ОСОБА_10 не передав ОСОБА_11 та ОСОБА_7 наркотичний лікарський засіб - метадон, останні вирішили помститися ОСОБА_10 та позбавити його життя.
Реалізовуючи свій спільний злочинний умисел 16.09.2024 ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , взяли із собою предмет, який за своїми зовнішніми ознаками схожий на бейсбольну биту та направились до місця проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_5 , де почали очікувати на прибуття останнього.
Близько 11 год. 40 хв. 16.09.2024 ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , перебуваючи в дворі вищезазначеного будинку, помітили ОСОБА_10 , який направився до своєї квартири АДРЕСА_6 за вищевказаною адресою.
У свою чергу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, продовжуючи реалізацію свого спільного злочинного умислу почали переслідувати ОСОБА_10 до самого помешкання та діючи узгоджено, долаючи спротив матері ОСОБА_10 - ОСОБА_13 , незаконно проникли до квартири АДРЕСА_7 .
В подальшому ОСОБА_12 та ОСОБА_7 почали вимагати від ОСОБА_10 вийти з квартири та почувши відмову, ОСОБА_12 відштовхнув мати ОСОБА_10 - ОСОБА_13 , і реалізуючи спільний з ОСОБА_7 злочинний умисел на позбавлення життя ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що посягає на життя іншої особи, передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого, діючи з особливою жорстокістю, в присутності матері ОСОБА_10 - ОСОБА_13 , усвідомлюючи, що своїми діями завдає останній особливих психічних та моральних страждань у вигляді тяжких душевних переживань, почав наносити ОСОБА_10 множинні удари кулаками в область голови.
У цей же час, ОСОБА_7 діючи узгоджено з ОСОБА_14 , з метою досягнення спільного злочинного умислу на позбавлення життя потерпілого, усвідомлюючи, що ОСОБА_13 , яка намагалася захистити ОСОБА_10 від нападу, зазнає особливих психічних та моральних страждань у вигляді тяжких душевних переживань утримував її руками не дозволяючи їй припинити нанесення тілесних ушкоджень синові.
Унаслідок нанесених ОСОБА_14 ударів кулаками ОСОБА_10 , останній впав на підлогу, після чого ОСОБА_12 наніс ще декілька (не менше 3) ударів ногами в область голови ОСОБА_10 , внаслідок яких потерпілому спричинено тяжких тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми, від якої останній помер на місці події.
Відповідно до висновку експерта № 1088 від 12.11.2024 при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми (синці, садна та рани обличчя та волосяної частини голови, субдуральний крововилив, субарахноїдальний крововилив, лінійний перелом правої очної частини лобної кістки) та синців, саден грудної клітки, живота та верхніх кінцівок.
Смерть ОСОБА_10 настала від закритої черепно-мозкової травми, що ускладнилася розвитком набряку та дислокації головного мозку, що підтверджується наявністю вказаних складових закритої черепно-мозкової травми, слідів дислокаційних процесів головного мозку, ознаками швидконасталої смерті та результатами мікроскопічного дослідження.
Реалізувавши свій спільний злочинний умисел ОСОБА_12 із ОСОБА_7 , зникли з місця події.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6  винуватість у вчинені злочину не визнав та суду повідомив, що домовився із раніше знайомим йому ОСОБА_10 про купівлю у нього наркотичного засобу «Метадон», які останній отримував по програмі замісної підтримувальної терапії. Наркотичні засоби ОСОБА_6 раніше вже купував у ОСОБА_10 .
Напередодні подій, які описані у обвинувальному акті, у п`ятницю ввечері ОСОБА_6 перерахував ОСОБА_10 грошові кошти в розмірі 1000 грн. за 10 таблеток «Метадону». Після цього ОСОБА_10 довго не брав слухавку від обвинуваченого, внаслідок цього ОСОБА_6 телефонував ОСОБА_13 , матері ОСОБА_10 . Ввечері того дня ОСОБА_10 зателефонував ОСОБА_6 та повідомив, щоб останній приїздив до нього. На що обвинувачений відповів, що приїде у понеділок.
Оскільки ОСОБА_6 не добре орієнтується у місті Вінниця, він зателефонував до свого знайомого ОСОБА_7 , аби останній поїхав із ним. ОСОБА_7 на пропозицію ОСОБА_6 погодився та вони зустрілися біля ринку «Урожай». 15 або 16 вересня 2024 року, точної дати ОСОБА_6 не пам`ятає, вони приїхали до Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова, де залежні особи отримують замісну підтримувальну терапію, з метою зустріти ОСОБА_10 . Однак ОСОБА_10 на місці не було та інші чоловіки повідомили, що останній вже пішов до дому. ОСОБА_6 знав де проживає ОСОБА_10 , тому обвинувачені попрямували до його дому. Наміру завдавати шкоду ОСОБА_10 у обвинуваченого не було.
Близько 10-11 години, у приміщенні багатоквартирного будинку де проживає ОСОБА_10 , обвинувачені зайшли до тамбуру перед квартирою потерпілої. Однак ОСОБА_6 не знав номеру квартири ОСОБА_10 , і тому почав стукати у двері сусідів. В цей час із вхідних дверей іншої квартири вийшла ОСОБА_13 та запитала у обвинувачених мету їхнього перебування біля її квартири і зазначила, що ОСОБА_10 вона не знає та якщо обвинувачені не вийдуть із приміщення будинку, вона здійснить виклик поліції. На що ОСОБА_7 їй відповів, що вона дуже схожа на матір ОСОБА_10 .
Після чого обвинувачені вийшли із приміщення та сіли на лавці попереду багатоквартирного будинку. Через 15 хв. біля них з`явився ОСОБА_10 , який поводився дивно та забіг до під`їзду будинку. Обвинувачені попрямували за ним. ОСОБА_10 забіг до квартири та його мати намагалася зачинити за ним двері. Однак ОСОБА_6 поставив свою ногу в дверний пройом, що не дало змогу потерпілій зачинити двері. Після чого ОСОБА_13 почала наносити ОСОБА_6 удари палицею по рукам, спині та голові, а ОСОБА_10 , знаходячись позаду своєї матері, наніс обвинуваченому удар по вуху. Внаслідок цього ОСОБА_6 відштовхнув ОСОБА_13 та зайшов до приміщення квартири, а саме у кімнату зали, де на той момент знаходився ОСОБА_10 .
ОСОБА_10 стояв на кріслі, прийняв бойову стійку та почав погрожувати ОСОБА_6 . Обвинувачений завдав ОСОБА_10 удар в живіт та скинув із крісла. Після цього ОСОБА_10 вибіг до коридору, почав кричати та повернувся до зали, де намагався нанести ОСОБА_6 удари кулаками. ОСОБА_6 наніс останньому ще декілька хаотичних ударів по тулубу та грудній клітці, від яких ОСОБА_10 впав та виповз задом до приміщення коридору. Перебуваючи на підлозі, ОСОБА_10 вставав та продовжував погрожувати ОСОБА_6 , тому обвинувачений наніс йому декілька ударів ногою по голові. Від чого ОСОБА_10 намагався закрити руками голову. Від отриманих ударів ОСОБА_10 плював кров`ю. В момент, коли обвинувачений намагався перевернути ОСОБА_10 , до приміщення квартири зайшла ОСОБА_13 , якій ОСОБА_6 вказав, щоб та викликала швидку медичну допомогу. В цей час ОСОБА_7 перебував у тамбурі та ОСОБА_6 взагалі не було відомо, які дії в цей час вчиняв ОСОБА_7 .
Також обвинувачений зазначив, що на тілі ОСОБА_10 , ще до нанесення ним ударів, були наявні ушкодження у вигляді саден та розсічень, також ОСОБА_10 вживав наркотичні речовини, а тому мав ряд захворювань, що і могло призвести до смерті. Внаслідок нанесення ударів по тілу ОСОБА_10 , кросівки обвинуваченого були у крові. Тому ОСОБА_6 зайшов до магазину, купив алкогольний напій, воду та серветки, за допомогою яких витер кросівки від крові.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винуватість у вчинені кримінального правопорушення не визнав та суду повідомив, що він домовився із ОСОБА_10 про те, що останній останні продасть йому наркотичний засіб «Метадон», який останній отримував по програмі замісної підтримувальної терапії. Наркотичні засоби ОСОБА_7 раніше вже купував у ОСОБА_10 . Вони зустрілися у п`ятницю біля Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова та ОСОБА_7 передав ОСОБА_10 грошові кошти в розмірі 400 грн. за наркотичний засіб та став на нього очікувати. Однак ОСОБА_10 до ОСОБА_7 не повернувся. Згодом обвинувачений почав телефонувати до ОСОБА_13 та запитувати де її син. Вже ввечері до нього зателефонував ОСОБА_10 та повідомив, що «Метадон» він йому зможе віддати у понеділок за місцем отримання замісної підтримувальної терапії.
У понеділок близько 10:00 год. до нього зателефонував добре йому знайомий ОСОБА_6 та запитав, як проїхати до Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова. На що ОСОБА_7 повідомив, що він також туди прямує. Тому обвинувачені зустрілися біля ринку «Урожай» та разом поїхали до місця отримання замісної підтримувальної терапії. ОСОБА_10 там не було, тому ОСОБА_6 сказав, що знає місце проживання останнього, тому їм варто його там почекати.
У приміщенні багатоквартирного будинку де проживає ОСОБА_10 , обвинувачені зайшли до тамбуру біля вхідних дверей квартири потерпілої. Однак ОСОБА_6 не знав номеру квартири ОСОБА_15 , тому почав стукати у двері сусідів. В цей час із вхідних дверей іншої квартири вийшла ОСОБА_13 та запитала у обвинувачених мету їхнього перебування біля її квартири і зазначила, що ОСОБА_10 вона не знає та якщо обвинувачені не вийдуть із приміщення будинку, то вона здійснить виклик поліції. На що ОСОБА_7 їй відповів, що вона дуже схожа на матір ОСОБА_10 .
Після чого обвинувачені вийшли із приміщення та сіли на лавці попереду під`їзду багатоквартирного будинку. Через 20 хв. біля них з`явився ОСОБА_10 , який поводився дивно та забіг до під`їзду будинку. За ОСОБА_10 побіг ОСОБА_6 , а ОСОБА_7 попрямував до приміщення багатоквартирного будинку не поспішаючи. Зайшовши до під`їзду ОСОБА_7 побачив, що ОСОБА_6 тримає вхідні двері, а ОСОБА_13 стоїть у вхідних дверях квартири та наносить ОСОБА_6 удари палицею. ОСОБА_6 відштовхнув потерпілу та зайшов до квартири. Подальші події, які трапилися між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 у приміщенні квартири ОСОБА_7 не бачив.
В цей час ОСОБА_7 підійшов до потерпілої, яка лаялася та намагалася вже йому нанести удари палицею. Внаслідок цього, захищаючись, обвинувачений взяв її за руки своїми обома руками. В подальшому ОСОБА_7 відпустив ОСОБА_13 , вийшов на вулицю та підійшов до лавки, де знаходилися їх речі, а саме мобільний телефон та пакет із дерев`яною битою із документами. Биту того дня він взяв із собою помилково та не мав наміру взагалі її застосовувати, вказану биту використовував для самозахисту в томі числі і від безхатніх тварин. Із цими речами ОСОБА_7 повернувся до приміщення багатоквартирного будинку. В цей час ОСОБА_6 виходив із квартири, а потерпіла знаходилася у тамбурі та тримала у руках мобільний телефон.
В подальшому обвинувачені вийшли із під`їзду будинку. Потерпілій ОСОБА_16 не погрожував, биту із пакету не діставав, в квартиру не проникав та не намагався.
Потерпіла ОСОБА_13  у судовому засіданні повідомила, що проживала за адресою: АДРЕСА_8 , разом із своїм сином ОСОБА_10 16.09.2024 року близько 11:00 год. вона почула, що в спільному із сусідньою квартирою коридорі шумно та у двері сусідньої квартири хтось стукає. Стукали з такою силою, що аж відірвали сусідам ручку від вхідних дверей. Відкривши вхідні двері своєї квартири вона побачила двох невідомих їй чоловіків, які виходили із спільного коридору. На її запитання про мету перебування за вказаною адресою обвинувачені повідомили, що шукають чоловіка на ім`я « ОСОБА_17 ». Потерпіла їм сказала, що « ОСОБА_18 » немає. На що ОСОБА_7 вказав, що вона дуже схожа на чоловіка, якого вони шукають та запитав, чи вона випадково не є його матір`ю. ОСОБА_13 відповіла, що дійсно чоловік на ім`я « ОСОБА_17 » є її сином та сказала, щоб вони покинули будинок. У відповідь від ОСОБА_6 вона почула лайку. Після цього обвинувачені вийшли із багатоквартирного будинку.
Потерпіла із вікна своєї квартири, яка розташована на першому поверсі, побачила, що двоє чоловіків, які шукали її сина сіли біля будинку на лавку. Близько через пів години через вікно квартири вона побачила свого сина, який забігав у будинок, а за ним побігли обвинувачені. Вона зрозуміла, що треба робити та відчинила двері для сина. ОСОБА_10 встиг забігти всередину квартири, і вона почала закривати за ним двері, однак не змогла закрити вхідні двері, оскільки обвинувачені почали блокувати двері ногами. Позаду неї стояв син, а ОСОБА_6 намагався до нього дотягнутися та зміг нанести удар в лице сину. Після цього ОСОБА_6 зміг прорватися всередину квартири та побіг в житлову кімнату за ОСОБА_10 . В цей час ОСОБА_7 також намагався проникнути всередину квартири, однак потерпіла не дала йому це зробити та намагалася його зупинити. В цей час ОСОБА_7 схопив її за руки, почав одночасно і тримати, і штовхати. Від цього у неї на передпліччях були синці. Потерпіла намагалася чинити йому опір, не пропускала до ОСОБА_6 та сина, штовхала його у відповідь палицею, яку вона використовує як допомогу при ходьбі внаслідок похилого віку. Вказала, що зосередила свої дії на ОСОБА_7 оскільки бачила, що він бажає приєднатись до ОСОБА_6 , і думала, що вони вдвох вб`ють сина, а якщо не пустити ОСОБА_7 , то таких наслідків не настане. Зазначила, якби її не тримав ОСОБА_7 , вона б намагалася захистити свого сина від ОСОБА_6 , який його бив, але не змогла е зробити, оскільки сконцентрувалась на тому, щоб не пустити ОСОБА_7 і в той же час ОСОБА_7 її утримував.
В цей час ОСОБА_6 та ОСОБА_10 перебували у кімнаті. Обвинувачений наносив її сину удари руками та ногами. Від чого її син, перебуваючи навколішках, виліз із кімнати та сказав ОСОБА_13 , що йому погано. В цей час ОСОБА_7 вибіг із будинку та прийшов назад до квартири із битою у руці. Однак ударів вказаною битою обвинувачені не наносили, оскільки її син вже лежав на землі. За битою ОСОБА_7 відбіг на хвилину, повернувся дуже швидко.
Проходячи повз лежачого ОСОБА_10 , ОСОБА_6 наніс йому ще декілька ударів ногою по голові, яка вже була синього кольору та перевірив кишені померлого. Після вчинення зазначених дій обвинувачені вийшли із її квартири та покинули житловий будинок. Внаслідок цього ОСОБА_13 викликала працівників поліції.
Потерпіла також зазначила, що її син вживав наркотичні засоби близько десяти років та перебував на програмі замісної підтримувальної терапії близько року. На передодні вбивства її син поводився налякано.
За результатами розгляду справи потерпіла просила призначити обвинуваченим найвищу міру покарання, зазначила, що зазнала невимовних мук, оскільки на її очах жорстоко вбили сина, таке страждання є найстрашнішим у житті кожної матері.
Свідок ОСОБА_19 суду повідомила, що проживала спільно із ОСОБА_6 до дня його затримання протягом двох місяців. Під час спільного проживання сварок між ними не було та ОСОБА_6 наркотичних засобів не вживав. 16.09.2024 року близько 10:30 год її співмешканець поїхав по справах із ОСОБА_7 , але куди саме їй не повідомив. Обвинувачений був одягнений у зелену футболку, шорти та кросівки білого кольору. До місця проживання ОСОБА_6 повернувся близько 16:30 год. Про те, чим він займався того дня обвинувачений не розповів, слідів крові на його одягу не було. Із ОСОБА_7 та його дівчиною її познайомив ОСОБА_6 , коли вони разом приїжджали в м. Вінницю на прогулянку.
ОСОБА_6 був затриманий працівниками поліції у неї вдома та під час затримання вилучалися речі, в тому числі ті, у яких він був одягнений того дня. Всі речі та кросівки ОСОБА_6 вона попрала того ж дня після його приїзду додому. 
Свідок  ОСОБА_20  суду повідомила, що проживала спільно із ОСОБА_7 із 2021 року до дня його затримання. Під час спільного проживання агресії зі сторони обвинуваченого до неї не було, наркотичних засобів він не вживав. 16.09.2024 року близько 11:00 години вона прокинулася та побачила, що ОСОБА_7 немає вдома. Останній того дня повернувся ближче до обіду, слідів крові на ньому не було. Про події, які відбулися 16.09.2024 року із ОСОБА_7 останній їй нічого не розповідав.
Вони разом пішли до магазину, купили продуктів харчування та пообідали. За обідом вони вживали алкогольний напій, а саме пиво. Вже ввечері того дня працівники поліції вибили вхідні двері квартири, затримали ОСОБА_7 та вилучили його речі, мобільний телефон та палицю, схожу на биту.
Також свідок зазначила, що ОСОБА_7 мав при собі постійно дерев`яну палицю, яка схожа на биту, з метою самозахисту. Вказану палицю разом із документами він носив при собі у пакеті. ОСОБА_6 їй добре відомий, оскільки раніше приїжджав до них в гості.
Допитаний у судовому засіданні експерт  ОСОБА_21  суду пояснив, що при огляді трупа ОСОБА_10 наявні наступні травми, які мають ознаки прижиттєвого загоєння, а саме: на шкірі лоба праворуч на 2,8 см. Вище верхнього краю правої брови садно неправильної овальної форми розмірами 4,0х0,6 см., вкрите щільною бурою кірочкою підсохлої крові темно-червоного кольору, що розташоване вище рівня неушкодженої шкіри; на шкірі лоба дещо праворуч на 3 см. вище верхнього краю правої брови – косо-горизонтальне садно розмірами 1,7х0,6 см. нерівномірного жовто-рожевого кольору, подекуди з крапковими включеннями зеленого кольору на поверхні; на шкірі лоба ліворуч, на 3,5 см. вище верхнього краю лівої брови визначається садно неправильно овальної форми, розмірами 1,4х0,6 см. з підсохлою темно-червоного поверхнею з включеннями зеленого кольору. Об`єктивно зазначити у цьому випадку час утворення рани, яка має ознаки прижиттєвого загоєння неможливо. Факт наявності між стінками рани сполучно-тканинних свідчить про механізм її заподіяння як розчавлення, що відповідає дії тупого твердого предмету. Причиною смерті ОСОБА_10 стала виключно закрита черепно-мозкова травма, яка полягає у наявності набряку та дислокаційних процесів головного мозку. Слідчим не ставилося питання про причинно-наслідковий зв`язок між травмами, які мають ознаки прижиттєвого загоєння та смертю ОСОБА_10 . При складанні висновку враховані всі локалізації ушкоджень, які наявні на тілі ОСОБА_10 . Тупий твердий предмет з обмеженою поверхнею невизначеної жорсткості та обутою ногою визначено експертом по синцях та його характерних ознаках, які наявні на тілі трупа. Направлення прикладання сили встановлено експертом на підставі утворення субдурального та субарахноїдального крововиливу, гематом головного мозку, передньої частки правої півкулі та задньої частки лівої півкулі, тобто явища проти удару. При проведенні вектору між цими двома точками можна визначити напрямок удару. Крім того, в ході проведення експертизи було виявлено легкі тілесні ушкодження, які у причинно-наслідковому зв`язку із смертю ОСОБА_10 не перебувають. Ні прижиттєві рани, ні хвороби не призвели до смерті ОСОБА_10 . Поданий висновок підтримує у повному обсязі.
З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що 16 вересня 2024 року в ЄРДР зареєстровано відомості, згідно яких до чергової частини Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, 16.09.2024 об 11:45 надійшло повідомлення ОСОБА_13 , про те, що невідомі особи зайшли до квартири АДРЕСА_7 та спричинили тілесні ушкодження їх та синові ОСОБА_10 (38 років), не працюючий, вживав наркотичні засоби, за місцем проживання характеризується посередньо. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 помер на місці події.
Відповідно до письмової заяви ОСОБА_13 від 16.09.2024 року, остання добровільно надала дозвіл на проведення працівниками поліції огляду її домогосподарства та проведення слідчих дій в її домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_8 та не заперечує щодо вилучення будь-яких речей, які мають значення для кримінального провадження.
З протоколу огляду місця події від 16.09.2024 року та долученого до нього відеозапису і фототаблиці, які були досліджені в судовому засіданні, вбачається, що під час досудового розслідування проводився огляд приміщення спільного коридору квартир АДРЕСА_6 і АДРЕСА_9 . При огляді дверцят квартири АДРЕСА_10 виявлено їх пошкодження, які полягають у зламаній ручці. У кімнаті № 1 квартири АДРЕСА_6 , прямо від входу, виявлено труп чоловічої статті, який знаходився у горизонтальному положенні на спині, головою направлений до входу у кімнату № 2 та ногами у протилежному напрямку. 
Під час проведення слідчої дії виявлено та вилучено: ручку вхідних дверей кв. АДРЕСА_10 , яку поміщено до паперового конверту; слід одорологічного походження із зовнішньої ручки вхідних дверей кв. АДРЕСА_6 , який поміщено до спец. пакету НПУ № 7357260; змив з поверхні зовнішньої ручки вхідних дверей, який поміщено до паперового конверту; змив речовини бурого кольору (можливо трупа), який поміщено до паперового конверту.
З протоколу огляду місця події від 16.09.2024 року та долученої до нього фототаблиці вбачається, що під час досудового розслідування проводився огляд земельної ділянки, яка знаходиться навпроти входу до під`їзду № 2 буд. № 157. В ході огляду виявлено та вилучено металеву банку із написом «Kings Bridge».
Згідно із ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.09.2024 року слідчим суддею надано дозвіл на проведення обшуку (огляду місця події) у вказаному житлі.
З протоколу огляду трупа від 16.09.2024 року та долученого до нього ілюстративної таблиці вбачається, що під час досудового розслідування, за участю судово-медичного експерта ОСОБА_21 проведено огляд трупа чоловічої статті, належний ОСОБА_10 , що розташований на секційному столі у секційній залі Вінницького ОБ СМЕ.
Під час проведення огляду трупа виявлено та вилучено: джинсові штани синього кольору; футболку чорно-білого кольору; зрізи із нігтьових пластин лівої та правої руки; змиви з обох рук трупа; зразок крові трупа ОСОБА_10 ; відібрано дактилокарту трупа ОСОБА_10 .
З протоколу обшуку від 17.09.2024 року та дослідженому в судовому засіданні додатку до протоколу обшуку, а саме відеозапису вбачається, що працівниками поліції проведено невідкладний обшук за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 за участю власника квартири ОСОБА_22 . В ході проведення обшуку власниця квартири повідомила працівників поліції, що їй не відомо які саме речі та предмети належать ОСОБА_7 . Внаслідок цього слідчим проведено обшук за вище вказаною адресою.
У ході проведення обшуку було виявлено та вилучено: у приміщенні коридору чоловічі кросівки чорного кольору на шнурівках, розміром «41», які поміщено до спец. пакету НПУ RAW0110326; в приміщенні коридору дерев`яний предмет, схожий на биту, що знаходиться в полімерному пакеті білого кольору, який поміщено до спец. пакету НПУ QYH 0173784; в приміщенні кімнати чоловічу спортивну кофту чорного кольору із капюшоном на застібці від шиї, блискавка із логотипом «EVERLAST», яка поміщена до полімерного спец. пакету НПУ QYH 0173783; в приміщенні кухні мобільний телефон «Samsung DUOS» чорного кольору в чохлі чорного кольору, який поміщено до полімерного спец. пакета НПУ WAR 1961876; в приміщенні кухні мобільний телефон «Huawei» чорного кольору в чохлі чорного кольору, який поміщено до полімерного спец. пакету НПУ WAR 1961886.
Згідно із ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.09.2024 року слідчим суддею надано дозвіл на проведення обшуку у вказаному житлі.
З протоколу обшуку від 17.09.2024 року та дослідженому в судовому засіданні додатку до протоколу обшуку, а саме відеозапису вбачається, що працівниками поліції проведено невідкладний обшук за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_4 , за участю особи, яка проживає у вказаному будинку ОСОБА_19 . В ході проведення обшуку ОСОБА_19 не заперечувала щодо проведення обшуку та повідомляла працівникам поліції про власників речей та предметів. У ході проведення обшуку було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Meizu» в корпусі чорного кольору, який поміщено до спец. пакету НПУ № 8375271, кепку білого кольору, яку поміщено до паперового конверту, футболку чорного кольору із написом та аналогічним написом позаду, а також візерунком білого кольору, яку поміщено до паперового конверту; кросівки білого кольору із слідами РБК, які поміщено до двох паперових конвертів; штани чорного кольору із шкіряним паском, які поміщено до паперового конверту. 
Згідно із ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.09.2024 року слідчим суддею надано дозвіл на проведення обшуку у вказаному житлі.
Вказане судове рішення, зміст протоколу та відеозапису до нього переконують суд у належності та допустимості зазначеного доказу. Підстав для визнання протоколу недопустимим доказом у справі через порушення процедури обшуку, як про це стверджував ОСОБА_6 , не встановлено.
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 17.09.2024 року, ОСОБА_7 затриманий відповідно до положень ст. 209 КПК України 16.09.2024 року об 23:10 год. у м. Вінниця. З вказаного протоколу слідує, що слідчим здійснено дві процесуальні дії одночасно: затримання ОСОБА_7 ( ст. 209 КПК України) та обшук затриманої особи в порядку ч. 3 ст. 208 КПК України. Під час обшуку ОСОБА_7 виявлено та вилучено спортивні штани темні балонові, ношені, які поміщено до спец. пакету RAW 0110322.
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 17.09.2024 року, ОСОБА_6 затриманий відповідно до положень ст. 209 КПК України 17.09.2024 року об 01:20 год. у с. Красне, Тиврівського району Вінницької області. З вказаного протоколу слідує, що слідчим здійснено дві процесуальні дії одночасно: затримання ОСОБА_6 (ст. 209 КПК України) та обшук затриманої особи в порядку ч. 3 ст. 208 КПК України. Під час обшуку особи виявлено та вилучено матерчату чорну кофту на застібці з капюшоном та поміщено до спец. пакету RAW 0110323.
Стороною захисту заявлено клопотання в порядку ст. 89 КПК України про визнання вказаних протоколів затримання недопустимими доказами у справі через відсутність відеозаписів вказаних процесуальних дій.
Оцінюючи вказане клопотання суд виходить з наступного.
Частиною 3 ст. 208 КПК України визначено, що уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 КПК України.
Частиною 7 ст. 223 КПК України визначено, що обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії, крім особливостей, встановлених ст. 615 КПК України.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 615 КПК України, при проведенні обшуку або огляду житла чи іншого володіння особи, обшуку особи, якщо залучення понятих є об`єктивно неможливим або пов`язано з потенційною небезпекою для їхнього життя чи здоров`я, відповідні слідчі (розшукові) дії проводяться без залучення понятих. У такому разі хід і результати проведення обшуку або огляду житла чи іншого володіння особи, обшуку особи в обов`язковому порядку фіксуються доступними технічними засобами шляхом здійснення безперервного відеозапису.
Для того, що б усунути дискусію щодо наявності у вказаному провадженні виняткових обставин, визначених ст. 615 КПК України, а саме чи існувала об`єктивна неможливість або потенційна небезпека для життя та здоров`я понятих, суд одразу зазначає, що безперервний відеозапис обшуку особи здійснено не було, до протоколу не додано відеозапису, прокурором зазначено, що такий відеозапис відсутній.
Таким чином обшук ОСОБА_7 та обшук ОСОБА_6 здійснено із порушенням вимог ч. 3 ст. 208, ст. 223 та ст. 615 КПК України.
З вказаних підстав суд не приймає до уваги дані щодо обшуку затриманих осіб та результати вказаного обшуку у виді виявлених та вилучених в обвинувачених речей, а саме спортивних штанів темних балонієвих ОСОБА_7 та матерчатої чорної кофти на застібці з капюшоном ОСОБА_6 .
В той же час, як вже зазначалось судом, вказаним протоколом зафіксовано дві процесуальні дії, а саме застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді тимчасового запобіжного заходу – затримання особи ( ч. 3 ст. 176, ст. 208, 209 КПК України) та слідча дія – обшук затриманої особи (ч. 3 ст. 208, ст. 223КПК України).
Положення ч. 1 ст. 208, ст. 209 КК України не вимагають здійснення обов`язкової відеофіксації застосування заходу забезпечення кримінального провадження чи залучення понятих до вказаного. Із вказаних підстав для суду не має значення чи наявний відеозапис вказаної дії, оскільки відеофіксація була пов`язана виключно із здійсненням обшуку вже затриманих осіб.
В розумінні КПК України протокол затримання не є доказом, що підтверджує або спростовує факти, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, визначені ст. 91 КПК України.
Протокол затримання лише підтверджує сам момент затримання, час і місце вказаного. Факт здійснення затримання жодним учасником не оспорюється і є об`єктивно існуючим.
З протоколів затримання вбачається, час і місце фактичного затримання обвинувачених, присутність при його складенні захисників, роз`яснення прав.
За таких підстав суд приймає вказані дані до уваги, а доводи сторони захисту про визнання недопустимим вказаного доказу вважає неприйнятними.
Також окремо суд зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 стверджував, що під час вчинення зазначеної процесуальної дії був здійснений його допит, який, на думку обвинуваченого, був покладений в основу всього обвинувачення. ОСОБА_7 стверджує, що вказаний допит був проведений без участі захисника та висуває теорію, що із зазначених підстав було порушено його право на захист.
Суд зазначає, що протокол жодних відомостей із показаннями обвинуваченого не містить, нічого із обставин кримінального правопорушення не підтверджує та не спростовує, а лише вказує на момент затримання. При цьому із вказаного протоколу вбачається, що ОСОБА_7 з ним ознайомлений, як і ОСОБА_6 із іншим, вказані протоколи містять відомості про права затриманих осіб та відомості про участь під час складення протоколів захисників.
При цьому суд зазначає, що твердження ОСОБА_7 щодо його показань, отриманих під час затримання не відповідають як змісту протоколу, так і не мають жодного значення для суду, оскільки згідно ч. 1 ст. 23 КПК України показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Жодних протоколів допитів на досудовому слідстві суд до матеріалів кримінального провадження не долучав, в судовому засіданні не досліджував, а надає оцінку виключно отриманим усно в судовому засіданні показанням обвинувачених та інших учасників.
Постановою слідчого від 17.09.2024 року мобільний телефон марки «Meizu» в корпусі чорного кольору, кепку білого кольору, футболку чорного кольору з написом та візерунком білого кольору, кросівки білого кольору з слідами РБК, штани чорного кольору з шкіряним паском визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19.09.2024 року накладено арешт на вказані речі.
Постановою слідчого від 17.09.2024 року кросівки чорного кольору на шнурівках 41 розміру, дерев`яний предмет схожий на биту, чоловічу спортивну кофту чорного кольору із капюшоном на застібці від шиї типу блискавка з логотипом «EVERLAST», мобільний телефон «Samsung DUOS» чорного кольору в чохлі чорного кольору, мобільний телефон марки «Huawei» чорного кольору в чохлі чорного кольору визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18.09.2024 року накладено арешт на вказані речі.
Постановою слідчого від 17.09.2024 року футболку чорно-білого кольору зі слідами РБК, джинси синього кольору зі слідами РБК визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19.09.2024 року накладено арешт на вказані речі.
Постановою слідчого від 17.09.2024 року металеву банку сірого кольору з написом «Kings Bridge» визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19.09.2024 року накладено арешт на вказані речі.
Постановою слідчого від 17.09.2024 року ручку вхідних дверей квартири АДРЕСА_10 , слід одорологічного походження з зовнішньої ручки вхідних дверей квартири АДРЕСА_6 , змив з поверхні зовнішньої ручки вхідних дверей квартири АДРЕСА_6 , змив речовини бурого кольору визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18.09.2024 року накладено арешт на вказані речі.
Постановою слідчого від 17.09.2024 року спортивні штани темні балонові визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18.09.2024 року накладено арешт на вказані речі.
Постановою слідчого від 17.09.2024 року матерчату чорну кофту на застібці блискавка з капюшоном визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19.09.2024 року накладено арешт на вказані речі.
Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/102-24/18959-Д від 23.09.2024 року: 
1. На поверхні жестяної банки, яка вилучена при огляді місця події 16.09.2024 за адресою: вулиця К. Коріатовичів, 157 м. Вінниця виявлено три сліди рук розмірами: 21х21 мм, 17х18 мм, 11х19 мм.
Сліди рук розмірами: 17х18 мм, 11х19 мм придатні для ідентифікації особи, слід пальця руки розмірами 21х21 мм непридатний для ідентифікації особи.
2. Слід пальця руки розмірами 17х18 мм залишений вказівним пальцем правої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , слід пальця руки розмірами 11х19 мм залишений великим пальцем лівої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Оскільки слід пальця руки розмірами 21?21 мм непридатний для ідентифікації особи, тому встановити чи залишений він особами, дактилоскопічні карти яких заповнені на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 не представляється можливим.
Відповідно до висновку експерта № 1088 від 16.10.2024 року:
При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми (синці, садна та рани обличчя та волосистої частини голови, субдуральний крововилив, субарахноїдальний крововилив, лінійний перелом правої очної частини лобної кістки) та синців, саден грудної клітки, живота та верхніх кінцівок.
Смерть ОСОБА_10 настала від закритої черепно-мозкової травми, що ускладнилася розвитком набряку та дислокації головного мозку - що підтверджується наявністю вказаних складових закритої черепно-мозкової травми, слідів дислокаційних процесів головного мозку, ознаками швидконасталої смерті та результатами мікроскопічного дослідження.
Виявлена під час секції трупа ОСОБА_23 закрита черепно-мозкова утворилася від неоднократних ударів (не менше 3) тупим(и) твердим(и) предметом(ами) з обмеженою поверхнею невизначеної жорсткості та обутою ногою, про що свідчить наявність різною локалізації вказаних ушкоджень та синець на шкірі обличчя праворуч з чітко розрізним малюнком протектора підошви взуття.
Судячи з характеристик ушкоджень голови, травмуюча сила тупого (их) твердого (их) предмета(ів) була направлена спереду-назад, справа-наліво та дещо зверху-вниз. Викладений підсумок підтверджується рядом характерних ушкоджень та їх локалізацією, а також субарахноїдальним крововиливом потиличної частки лівої півкулі (ефект протиудару).
Між закритою черепно-мозковою травмою та смертю ОСОБА_10 є причинний зв`язок.
Виявлена під час секції трупа ОСОБА_10 закрита черепно-мозкова травма згідно п.2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як така, що небезпечна для життя за розвитком загрозливих для життя явищ у вигляді набряку та дислокації головного мозку.
При закритих черепно-мозкових травмах, що супроводжуються крововиливами під оболонки головного мозку - явища дислокації головного мозку виникають поступово, а «світлий проміжок» протягом якого ОСОБА_10 міг виконувати цілеспрямовані ті або інші дії може продовжуватися від декількох хвилин до декількох діб.
Виявлені при секції трупа ОСОБА_10 синці та садна на шкірі верхніх кінцівок, грудної клітки та живота утворилися від дії тупого твердого з предмету(ів), мають ознаки легких тілесних ушкоджень та в причинному зв`язку зі смертю не перебувають.
При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 патоморфологічних ознак захворювань не виявлено.
При судово-токсикологічній експертизі крові вилученої від трупа ОСОБА_10 - виявлено МЕТАДОН; етилового спирту та його ізомерів не виявлено.
З протоколу пред`явлення особи для впізнання по фотознімках від 06.11.2024 року вбачається, що серед пред`явлених фотознімків потерпіла ОСОБА_13 впізнала зображеного на фото № 3 ОСОБА_7 . При цьому повідомила, що вказана особа була нижче зростом, одягнута у капюшон, утримувала її та мала при собі биту.
З протоколу пред`явлення особи для впізнання по фотознімках від 06.11.2024 року вбачається, що серед пред`явлених фотознімків потерпіла ОСОБА_13 впізнала зображеного на фото № 2 ОСОБА_6 . При цьому повідомила, що вказана особа була вища зростом, одягнута у кросівки білого кольору та наносила ушкодження її синові.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 06.11.2024 року та долученого до нього відеозапису, який був досліджений в судовому засіданні, дана слідча дія була проведена у встановленому законом порядку за участю потерпілої ОСОБА_13 . Так в ході слідчого експерименту потерпіла повідомила та на місці продемонструвала розвиток події, який відповідає її показанням наданим в судовому засіданні.
З дослідженого в судовому засіданні відеозапису, який долучений до протоколу слідчого експерименту, судом встановлено, що потерпіла на місці продемонструвала розвиток події, який відповідає її показанням наданим в судовому засіданні.
Підстав для визнання вказаного слідчого експерименту недопустимим доказом у справі, як на вказаному наполягають обвинувачені, судом не встановлено. Слідча дія відповідає ст. 240 КПК України. Доводи обвинувачених про недопустимість вказаного доказу зводяться до незгоди із повідомленим потерпілою порядком розвитку та перебігу подій, що не є поняттям недопустимості доказу, визначеним ст. 87, 89 КПК України. 
Як вбачається із висновку експерта № 1580 від 26.11.2024 року, кров від трупа ОСОБА_10 відноситься до групи В з ізогмаглютинином анти-А за ізосерологічною системою АВО.
Як вбачається із висновку експерта № 1584 від 29.11.2024 року, на кепці-блайзері, вилученій при обшуку домоволодіння за адресою АДРЕСА_4 , наявність крові не встановлено.
Як вбачається із висновку експерта № 1585 від 29.11.2024 року, на футболці, вилученій при обшуку домоволодіння за адресою АДРЕСА_4 , підозрюваних на кров не знайдено.
Як вбачається із висновку експерта № 1586 від 02.12.2024 року, на котонових штанах чорного кольору, вилучених при обшуку домоволодіння за адресою АДРЕСА_4 , плям, підозрюваних на кров не знайдено.
Як вбачається із висновку експерта № 1587 від 02.12.2024 року, в плямах на парі чоловічих кросівок, вилучених при обшуку житла за адресою: АДРЕСА_2 , наявність крові не встановлено.
Як вбачається із висновку експерта № 270 від 05.12.2024 року, при дослідженні змивів з правої (об`єкт №1) та лівої (об`єкт №2) рук підозрюваного ОСОБА_24 наявність крові не встановлена.
При дослідженні мікропрепаратів (об`єкти № № 1,2) виявлено поодинокі епітеліальні клітини людини, статева належність яких не встановлена в зв`язку з відсутністю в збережених та придатних для цитологічного дослідження ядрах епітеліоцитів відповідних статево-специфічних ознак.
Групова належність виявлених епітеліальних клітин не встановлювалась в зв`язку з недостатньою їх кількістю (в мікропрепаратах) для даного виду серологічної реакції.
Як вбачається із висновку експерта № 271 від 09.12.2024 року, при дослідженні змиву з правої руки (об`єкт № 1) підозрюваного ОСОБА_7 наявність крові не встановлена. Виявлено поодинокі епітеліальні клітини людини, статева та групова належність яких не встановлена в зв`язку з відсутністю в збережених, придатних для цитологічного дослідження ядрах епітеліоцитів відповідних статево-специфічних ознак та недостатньою їх кількістю в мікропрепаратах для даного виду серологічної реакції, відповідно.
При дослідженні змиву з лівої руки (об`єкт № 2) підозрюваного ОСОБА_7 встановлена наявність крові людини. Статева належність виявлених слідів крові не встановлена в зв`язку з відсутністю в збережених, придатних для цитологічного дослідження ядрах клітинних елементів крові відповідних статево-специфічних ознак.
При визначенні групової належності виявлених слідів крові був виявлений антиген А, що визначає А(II) групу крові ізосерологічної системи АВО.
Таким чином, виявлені сліди крові можуть походити від будь-якої особи (осіб) з групою крові А(II).
Також при дослідженні мікропрепаратів об`єкту №2 виявлено поодинокі епітеліальні клітини людини, статева та групова належність яких не встановлена в зв`язку з відсутністю в збережених, придатних для цитологічного дослідження ядрах епітеліоцитів відповідних стате-во-специфічних ознак та недостатньою їх кількістю (в мікропрепаратах) для даного виду серологічної реакції, відповідно.
Як вбачається із висновку експерта № 272 від 16.12.2024 року, при дослідженні піднігтьового вмісту з правої (об`єкт №1) та лівої (об`єкт №2) рук підозрюваного ОСОБА_7 наявність крові не встановлена.
При дослідженні піднігтьового вмісту з правої руки (об`єкт №l) підозрюваного ОСОБА_7 виявлено епітеліальні клітини людини, статева належність яких не встановлена в зв`язку з відсутністю в поодиноких збережених, придатних для цитологічного дослідження ядрах епітеліоцитів відповідних статево-специфічних ознак.
Групова належність виявлених епітеліальних клітин не встановлювалась в зв`язку з недостатньою їх кількістю (в мікропрепаратах) для даного виду серологічної реакції.
При дослідженні піднігтьового вмісту з лівої руки (об`єкт № 2) підозрюваного ОСОБА_7 виявлено епітеліальні клітини людини, статева належність яких не встановлена в зв`язку з відсутністю епітеліоцитів зі збереженими та придатними для цитологічного дослідження ядрами.
Групова належність виявлених епітеліальних клітин не встановлювалась в зв`язку з недостатньою їх кількістю (в мікропрепаратах) для даного виду серологічної реакції.
Як вбачається із висновку експерта № 273 від 05.12.2024 року, при дослідженні змивів з правої (об`єкт №1) та лівої (об`єкт №2) рук підозрюваного ОСОБА_24 наявність крові не встановлена.
Виявлено поодинокі епітеліальні клітини людини, статева та групова належність яких не встановлена в зв`язку з відсутністю в поодиноких збережених, придатних для цитологічного дослідження ядрах клітин відповідних статево-специфічних ознак та недостатньою їх кількістю, в мікропрепаратах, для даного виду серологічної реакції, відповідно.
Як вбачається із висновку експерта № 1581 від 06.12.2024 року, в плямах на футболці (об`єкти № 1, 2), вилучені при огляді трупа ОСОБА_10 , встановлено наявність крові людини групи В та ізогемаглютинин анти-А, що не виключає можливості походження цих плям від трупа ОСОБА_10 .
Як вбачається із висновку експерта № 1582 від 06.12.2024 року, в плямах на джинсових штанах, вилучених при огляді трупа ОСОБА_10 (об`єкти № 1,2,3,4), встановлено наявність крові людини, при серологічному дослідженні якої виявлений антиген В, а в об`єктах № 2,4 й ізогемаглютинин анти-А, що не виключає можливості походження цієї крові від будь-якої людини з групою крові В з ізогемаглютинином анти-А, в тому числі, і від трупа ОСОБА_10 .
Як вбачається із висновку експерта № 1583 від 06.12.2024 року, в плямах на ватному тампоні вушної палички зі змивами РБК (ложе трупа) (об`єкт № 1), встановлено наявність крові людини групи В та ізогемаглютинином анти-А, що не виключає можливості походження цих плям від трупа ОСОБА_10 .
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 19.12.2024 року дана слідча дія була проведена за участю обвинуваченого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_5 , а саме у дворі будинку та всередині квартири. Відеозапису до вказаної слідчої дії суд не дослідив через його відсутність.
Із зазначених підстав суд не приймає до уваги відомості, повідомлені ОСОБА_6 в ході вказаної слідчої дії, а здійснює оцінку виключно його показанням, наданим в судовому засіданні.
В ході досудового розслідування було виявлено камеру на будинку № 157 по вул. Князів Коріатовичів у м. Вінниця, звідки в подальшому було отримано відеозапис за період з 11:45 год. по 11:47 год 16.09.2024 року. Також було виявлено камеру на території Військово-медичного центру центрального регіону, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Князів Коріатовичів, буд. 185, звідки отримано відеозапис за період з 11:40 год. по 11:50 год. 16.09.2024 року. Виявлено камеру у магазині «Україночка», що за адресою: м. Вінниця, вул. Князів Коріатовичів, буд. 205, звідки в подальшому отримано відеозапис за період з 10:45 год. по 12:10 год. 16.09.2024 року.
Згідно протоколу про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 07.11.2024, слідчим здійснено зняття відеозапису з камер відеоспостереження на DVD-R диск, що знаходяться на фасаді будинку № 157 по вул. Князів Коріатовичів в м. Вінниця, що підтверджується протоколом огляду документів від 30.12.2024 року.
Згідно протоколу про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 07.11.2024, слідчим здійснено зняття відеозапису з камер відеоспостереження на DVD-R диск, що знаходяться на фасаді будинку № 185 по вул. Князів Коріатовичів в м. Вінниця, що підтверджується протоколом огляду документів від 30.12.2024 року.
Згідно протоколу про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 07.11.2024, слідчим здійснено зняття відеозапису з камер відеоспостереження на DVD-R диск, що знаходяться на фасаді будинку № 185 по вул. Князів Коріатовичів в м. Вінниця, а саме магазину «Україночка», що підтверджується протоколом огляду документів від 30.12.2024 року.
У ході огляду наявних відеофайлів встановлено, що на відеозаписах зображено вигляд на двір будинку, на якому наявні дві особи чоловічої статті.
На відеозаписі «Коріатовичів 1 о 11.45.53 год. 16.09.2024 фіксується рух двох осіб чоловічої статі, один з яких одягнутий у кросівки білого кольору, чорні штани, чорну футболку, кепку білого кольору. У правій руці знаходиться кофта чорного кольору, а у лівій руці знаходиться металева банка. Другий чоловік одягнутий у чорні кросівки, чорні штани, чорну кофту, у лівій руці знаходиться металева банка, а у правій руці знаходиться пакет білого кольору. Вказаними особами є ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .
На відеозаписі «20240916181220875 _са65 dee4f1 524865ae2f323ebf6 1c7da» о 11.14.20 год. 16.09.2024 фіксується рух описаних вище чоловіків, які заходять у двір будинку № 157, що за адресою м. Вінниця вул. Князів Коріатовичів.
На відеозаписі «20240916181223941_942caac02e3CAe8f9cb03f9d19788259» о 11.14.31 год. 16.09.2024 фіксується рух описаних вище чоловіків. У правій руці одного із чоловіків знаходиться пакет білого кольору в середині якого проглядається предмет зовні схожий на биту. Чоловіки заходять у двір будинку № 157, що за адресою м. Вінниця вул. Князів Коріатовичів.
На відеозаписі «20240916181638461_fe0c339108f44df3b5c98f8450c1179a» о 11.14 год. 16.09.2024 фіксується рух описаних вище чоловіків, які заходять у двір будинку № 157, що за адресою: м. Вінниця вул. Князів Коріатовичів.
У ході огляду наявних відеофайлів встановлено, що на відеозаписі «11.00 вхід» о 11.58 год. 16.09.2024 фіксується рух двох осіб чоловічої статі, один з яких одягнутий у кросівки білого кольору, чорні штани, чорну футболку, а у правій руці знаходиться кофта чорного кольору та на голові знаходиться кепка білого кольору. Другий чоловік одягнутий у чорні кросівки, чорні штани, чорну кофту, а у правій руці знаходиться пакет білого кольору.
На відеозаписі «11.00 вхід» о 11.58 год. 16.09.2024 фіксується рух вище описаних чоловіків. На відеозаписі «11.00 каса» о 11.00 год. 16.09.2024 року вказані чоловіки знаходяться в приміщенні магазину «Україночка» та купують дві пляшки із алкоголем.
У ході огляду наявних відеофайлів встановлено, що на відеозаписі «Cam 05 KPP2 vyizd_ 10.10.0.200_10.10.0.200_20240916114350_20240916121000_162295642» о 11.46 год. 16.09.2024 фіксується рух двох осіб чоловічої статі, один з яких одягнутий у кросівки білого кольору, чорні штани, чорну футболку, а у правій руці знаходиться кофта чорного кольору та на голові знаходиться кепка білого кольору. Другий чоловік одягнутий у чорні кросівки, чорні штани, чорну кофту, а у лівій руці знаходиться пакет білого кольору.
Відповідно до знімку екрану № 1, один із чоловіків викидає у бік металеву пляшку.
Згідно з довідкою КНП ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР № 50 від 06.01.2025 року ОСОБА_10 знаходився під диспансерним наркологічним спостереженням з 07.08.2023 по 17.09.2024 року з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіноїдів, опіоїдів, амфетамінів, алкоголю. Знятий з обліку в зв`язку із смертю. Знаходився в програмі замісної підтримувальної терапії препаратом Метадон в дозі 85 мг. на добу з 29.08.2023 по 16.09.2024 року. Препарат отримував один раз на два дні.
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 794 від 23.12.2024 року:
ОСОБА_7 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, виявляв психічні розлади у вигляді розладів психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності (F10.2); судомний синдром.
ОСОБА_7 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії або керувати ними.
ОСОБА_7 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, за своїм психічним станом повною мірою міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.
В теперішній час у ОСОБА_7 виявлені психічні розлади у вигляді розладів психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдрому залежності (F10.2); судомний синдром.
В теперішній час ОСОБА_7 за своїм психічним станом здатний усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними.
ОСОБА_7 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.
7. 8. Питання виходять за межі компетенції судово-психіатричного експерта.
ОСОБА_7 на наркоманію не страждає. З приводу виявленої у нього алкогольної залежності, та наявного судомного синдрому потребує лікування на загальних підставах за місцем його подальшого перебування.
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 793 від 23.11.2024 року:
ОСОБА_12 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння на будь-який психічний розлад не страждав.
ОСОБА_12 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії або керувати ними.
ОСОБА_12 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, за своїм психічним станом міг повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними.
В теперішній час ОСОБА_12 на психічні розлади не страждає (Z04.6).
В теперішній час ОСОБА_12 а своїм психічним станом може усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними.
ОСОБА_12 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.
7. 8. Питання виходять за межі компетенції судово-психіатричного експерта.
9. ОСОБА_12 на розлади психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин не страждає, лікування з цього приводу не потребує.
Заслухавши показання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , показання потерпілої ОСОБА_13 , свідків обвинувачення ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , допитавши за клопотанням сторони захисту експерта ОСОБА_21 , дослідивши документи та відеозаписи, суд дійшов висновку про доведеність обвинувачення щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .
Так, з протоколу огляду місця події від 16.09.2024 року, а саме квартири АДРЕСА_7 судом достовірно встановлено, що подія кримінального правопорушення відбулась за зазначеною адресою у вказаній квартирі, у зазначений день, оскільки вказаним протоколом, фототаблицями до нього та відеозаписом беззаперечно підтверджено виявлення трупа ОСОБА_10 в коридорі зазначеної квартири.
З вказаного протоколу судом встановлено, що тіло ОСОБА_10 перебуває в коридорі, відстань від вхідних дверей до трупа становить до одного метру, двері квартири відчиняються назовні квартири. На тілі ОСОБА_10 виявлено чисельні тілесні ушкодження. 
Обвинувачені кожен окремо підтвердили факт, що подія кримінального правопорушення дійсно відбулась у квартирі за вказаною адресою 16.09.2024 року, що підтверджено і показаннями потерпілої, яка зазначила, що дійсно 16.09.2024 року біля 12.00 було здійснено вбивство її сина, очевидцем якого вона була.
Із сукупності вказаних доказів суд вважає доведеним місце та час вчинення кримінального правопорушення.
В судовому засіданні обвинувачені не оспорювали факту того, що вони перебували у вказаний час у вказаному місці, проте кожен із них не визнавав свою винуватість у вчинені вбивства ОСОБА_10 .
При цьому ОСОБА_6 не визнав, що він діяв у змові з ОСОБА_7 , заперечив наявність умислу на вбивство як спільного, так і окремо власного, підтвердив лише заподіяння поодиноких ударів ОСОБА_10 та здійснення вказаного в ході бійки з ОСОБА_10 . Вказав, що ОСОБА_10 після бійки був живий, жодних ушкоджень, що могли спричинити смерть ОСОБА_10 він не наносив. ОСОБА_10 вже був побитий до їх зустрічі, був особою, яка через наркотичну залежність має проблеми зі здоров`ям, а тому смерть ОСОБА_10 стала через сукупність вказаних обставин, а не внаслідок його дій.
ОСОБА_7 у своїй версії подій підтвердив, що він прибув разом із ОСОБА_6 до місця поживання ОСОБА_10 , дочекався разом із ОСОБА_6 прибуття ОСОБА_10 і пішов за ОСОБА_10 в квартиру. При вході в квартиру на нього фактично вчинила напад мати ОСОБА_10 - ОСОБА_13 , яка била його палкою, яку використовувала для ходьби, а він, перебуваючи в стані необхідної оборони, вимушений був захищатись, а тому тримав ОСОБА_13 за руки. ОСОБА_7 зазначив, що внаслідок розташування дверей в квартирі та кімнати, він зі спільного коридору не міг бачити та нічого не бачив того, що робить ОСОБА_6 . Всі дії ОСОБА_6 він оцінив як ексцес виконавця, вказавши, що жодного умислу, попередньої змови у них не було. При цьому ОСОБА_7 вказав, що у нього дійсно була палиця схожа на биту, яку він носив із собою для самозахисту, за нею він не ходив. 
Обвинувачені зазначили, що потерпіла повідомляє неправдивий порядок розвитку подій, а тому просили її показання оцінити критично та не брати до уваги.
Оцінюючи версії обвинувачених та фактичні обставини справи суд зазначає, що згідно із Постановою Пленум Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я людини» для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, питання про умисел, його вид та спрямованість необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин учиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень, причини припинення злочинних дій, попередню поведінку винного і потерпілого, їх взаємостосунки. 
Умисне вбивство визнається вчиненим з особливою жорстокістю, якщо винний, позбавляючи потерпілого життя, усвідомлював, що завдає йому особливих фізичних (шляхом заподіяння великої кількості тілесних ушкоджень, тортур, мордування, мучення, в тому числі з використанням вогню, струму, кислоти, лугу, радіоактивних речовин, отрути, яка завдає нестерпного болю, тощо), психічних чи моральних (шляхом зганьблення честі, приниження гідності, заподіяння тяжких душевних переживань, глумління тощо) страждань, а також якщо воно було поєднане із глумлінням над трупом або вчинювалося в присутності близьких потерпілому осіб і винний усвідомлював, що такими діями завдає останнім особливих психічних чи моральних страждань.
Вчиненим за попередньою змовою групою осіб умисне вбивство вважається тоді, коли в позбавленні потерпілого життя брали участь декілька осіб (дві і більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його виконання.
За цей злочин несуть відповідальність і ті особи, котрі хоча й не вчинювали дій, якими безпосередньо була заподіяна смерть потерпілому, але будучи об`єднаними з іншими співвиконавцями вбивства єдиним умислом, спрямованим на позбавлення потерпілого життя, виконали хоча б частину того обсягу дій, який група вважала необхідним для реалізації цього умислу. З урахуванням конкретних обставин справи та змісту спільного умислу осіб, що вчинюють убивство за попередньою змовою, до таких дій належать: подолання опору потерпілого з метою полегшити заподіяння йому смерті іншим співучасником; усунення певних перешкод, що в конкретній ситуації заважають іншій особі заподіяти потерпілому смерть або істотно ускладнюють це.
Злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.
З показань потерпілої вбачається, що обвинувачені спільно 16.09.2024 року близько 12.00 годин прийшли до тамбуру при вході в її квартиру. Вказане вона виявила, оскільки почула галас в коридорі, відчинила двері та побачила ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в спільному з сусідами коридорі. Обвинувачені намагались потрапити до квартири її сусідів, проте шукали ОСОБА_25 . В судовому засіданні потерпіла впізнала обвинувачених та підтвердила, що саме обвинувачені є тими особами, що вчинили злочин щодо її сина, що узгоджується і з протоколами впізнання за участю потерпілої під час досудового розслідування.
Вказані показання потерпілої підтверджуються показаннями самих обвинувачених, які зазначили на вказаний факт, та протоколом огляду місця події від 16.09.2024 року, згідно із яким в спільному коридорі квартир АДРЕСА_11 було виявлено зламану ручку від вхідних дверей сусідньої з потерпілою квартири - АДРЕСА_10 . Вказане підтверджує показання потерпілої щодо наполегливого пошуку обвинуваченими її сина ОСОБА_25 і підтверджує суду один із фактів, сукупність яких суд оцінює як доказ наявності спільного умислу та попередньої змови обвинувачених на вбивство ОСОБА_10 .
Так, вже у вказаний момент обвинувачені діяли узгоджено, агресивно, спільно і шукали саме ОСОБА_10 , що підтверджується сукупністю їх показань, даних про зламану ручку дверей в сусідній квартирі, так показань потерпілої, яка вказала, що вийшла на шум від дій обвинувачених, які вчиняли активні та цілеспрямовані дії з пошуку ОСОБА_10 , а ОСОБА_7 , на її слова про відсутність ОСОБА_25 , зазначив, що ОСОБА_13 схожа з особою, яку вони шукають – ОСОБА_25 , і зробив припущення, що ОСОБА_13 є матір`ю ОСОБА_10 . 
За показаннями потерпілої та обвинувачених, ОСОБА_13 факт того, що вона є матір`ю ОСОБА_10 підтвердила. Вказане підтверджує суду факт того, що із зазначеного моменту обвинувачені достовірно знали, що ОСОБА_13 є близькою особою - матір`ю ОСОБА_10 , оцінили її вік як вік особи похилого віку та побачили вади здоров`я ОСОБА_13 , яка пересувалась за допомогою палки. 
За свідченнями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до вказаної квартири вони прибули дійсно у пошуках ОСОБА_10 , оскільки до вказаного кожен із них окремо надав ОСОБА_10 , який перебував на замісній терапії, грошові кошти для того, щоб ОСОБА_10 надав їм наркотичний засіб – метадон.
Так, ОСОБА_6 окремо повідомив суду про те, що він шукав ОСОБА_10 оскільки той не передав йому метадон. ОСОБА_7 за його показаннями також шукав ОСОБА_10 , оскільки він не передав йому метадон.
В той же час за версією обвинувачених, вони опинились в одному місці в один час випадково, оскільки ОСОБА_6 залучив ОСОБА_7 виключно для орієнтації в місті.
У вказаних показаннях обвинувачені суперечать самі собі, оскільки самостійно підтверджують факт того, що вони прибули до місця проживання ОСОБА_10 з спільною і єдиною метою – пошук ОСОБА_10 , який заборгував кожному із них метадон, при цьому повідомляють, що участь ОСОБА_7 була пов`язана виключно з необхідністю орієнтації в місті.
При цьому ОСОБА_7 та ОСОБА_6 стверджують, що ОСОБА_7 шукав ОСОБА_10 і в цей час йому зателефонував ОСОБА_6 , який запитав як зорієнтуватись у місті, і вони після зустрічі спільно направились в район розташування спеціального закладу «Соціотерапія» де спільно шукали ОСОБА_10 і саме ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_7 поїхати до дому ОСОБА_10 і знайти його. При цьому ОСОБА_6 знав де ОСОБА_10 проживає.
Зазначене переконує суд у тому, що обвинувачені вчиняли спільні дії із пошуку потерпілого, спільно шукали його за місцем отримання замісної терапії та спільно з єдиною метою прибули до місця проживання ОСОБА_10 .
В той же час, їх показання щодо випадковості зустрічі спростовані їх власними показаннями. Вказану суперечність суд оцінює як намагання обвинувачених приховати дійсний факт, що вони, будучи добре знайомими один з одним, що підтверджено показаннями свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , сумісно з єдиною і спільною метою шукали ОСОБА_10 спочатку на території диспансеру, де ОСОБА_10 отримував замісну терапію, що підтверджено довідкою про його облік як наркозалежної особи, а не знайшовши, спільно поїхали шукати його за місцем проживання.
При цьому суд звертає увагу на те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в своїх показаннях зазначили, що вони хотіли з`ясувати з ОСОБА_10 відносини щодо того, що ОСОБА_10 не виходить на зв`язок і вказали, що напередодні дзвонили ОСОБА_13 в пошуках ОСОБА_26 .
Вказане на переконання суду свідчить, що всі дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були узгодженими і вони діяли зі спільною метою та зі спільним умислом, який виник до початку вчинення злочину, оскільки ще напередодні вони вчиняли спільні дії із пошуку ОСОБА_10 шляхом здійснення однакових дій (дзвінки матері ОСОБА_26 ), в подальшому спільно прибули на територію закладу замісної терапії в пошуках ОСОБА_10 , а потім спільно прибули до місця його проживання.
Сукупність вказаних дій свідчить про їх узгодженість, що є доказом наявності попередньої змови обвинувачених.
Далі із показань потерпілої вбачається, що обвинувачені після того, як вона їх вигнала з приміщення спільного коридору, вийшли на вулицю та почали очікувати ОСОБА_10 перед під`їздом. Вказане вона спостерігала через вікно квартири, яка розташована на першому поверсі. Зазначене не оспорюється обвинуваченими, оскільки вони підтвердили, що дійсно вийшли на вулицю та стали очікувати ОСОБА_10 . Час очікування становив до 30 хвилин.
Вказаний підтверджений факт суд оцінює як ще один доказ того, що обвинувачені діяли спільно, узгоджено, за попередньою змовою та зі спільною метою, оскільки навіть після того як не знайшли ОСОБА_10 біля лікарні та вдома, після того як переконались, що вдома є матір ОСОБА_10 , яка їх вигнала на вулицю, на припинили пошук ОСОБА_10 , а продовжували реалізовувати всій умисел знайти ОСОБА_10 та помститись за ненаданий метадон.
Наполегливість обвинувачених у пошуках ОСОБА_10 , ігнорування перешкод у виді відсутності ОСОБА_10 у різних місцях, наявності матері ОСОБА_10 переконують суд у наявності змови та єдиної мети.
З показань потерпілої вбачається, що через деякий час вона побачила сина, який побачивши обвинувачених почав тікати до дому. Зазначене підтверджено і обвинуваченими, які вказали, що дочекались появи ОСОБА_10 і почали його переслідувати. При цьому ОСОБА_7 зазначив, що він не переслідував ОСОБА_10 , а просто пішов за ним.
Разом із тим, за показаннями потерпілої вона побачивши це, відкрила двері, щоб син встигнув забігти та сховатись в квартирі. Син забіг, а за ним забігли двоє осіб та заблокували для неї можливість закрити двері.
Вказане свідчить, що ОСОБА_7 діяв узгоджено з ОСОБА_6 , одночасно із ним переслідував ОСОБА_26 , що є ознакою попередньої змови.
При цьому суд зазначає, що вся поведінка ОСОБА_7 , а саме прибуття до квартири, очікування, повторне прибуття до квартири спростовують версію як ОСОБА_6 , так і ОСОБА_7 про нібито випадковість участі ОСОБА_7 у події злочину, оскільки ним вчинено наполегливі послідовні дії, що характеризують зворотнє – наявність спільного умислу та спільної мети.
Суд зазначає, що суб`єктивна сторона злочину тісно і нерозривно пов`язана із свідомістю особи, що не піддається науковому чи доказовому аналізу.
В науці кримінального права існує єдиний підхід до доказового визначення суб`єктивної сторони кримінального правопорушення: форми вини, умислу, мотиву.
Суб`єктивна сторона доводиться шляхом доказування об`єктивних дій, вчинених особою, що і надають можливість в своїй сукупності оцінити суб`єктивну сторону, виявити дійсні наміри особи, мотив та мету її дій.
В даній справі на підставі доказів встановлено вчинення обвинуваченими наступних дій: спільне прибуття у пошуках ОСОБА_10 до лікарні замісної терапії, спільне прибуття до місця проживання ОСОБА_10 , спільне здійснення його пошуку за місцем проживання аж до виламування ручки дверей квартири, спільне очікування потерпілого під будинком після того як і ОСОБА_6 , і ОСОБА_7 стало очевидно відомо, що їх вигнала матір ОСОБА_10 – особа похилого віку ОСОБА_13 , яка перебуває за місцем проживання ОСОБА_10 , спільне переслідування ОСОБА_10 до квартири, де він намагався сховатись. Вчинення цих об`єктивних дій демонструє суб`єктивну сторону кримінального правопорушення, єдиний умисел, мету та мотив. А єдність вказаного є ознакою попередньої змови.
В цей же час, послідуючі дії обвинувачених ще більше доводять суб`єктивну сторону злочину, а саме наявність спільного та єдиного умислу на вбивство ОСОБА_10 . 
Так, за показаннями потерпілої ОСОБА_13 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перешкодили їй закрити двері та намагались проникнути до квартири вслід за ОСОБА_10 . У вказаний час ОСОБА_10 стояв позаду ОСОБА_13 , а ОСОБА_6 намагався його вдарити повз ОСОБА_13 та зміг здійснити вказане, вдаривши ОСОБА_10 у лице. В цей час ОСОБА_6 зміг прорватись через потерпілу та вдерся в квартиру і почав наносити удари сину. В цей момент ОСОБА_13 продовжувала стримувати ОСОБА_7 , який також намагався проникнути до квартири. 
Вказаний розвиток подій підтверджує факт того, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мали умисел саме на позбавлення життя потерпілого, оскільки ні ОСОБА_6 , ні ОСОБА_7 жодних вимог до ОСОБА_10 не висловлювали, розмови між ними не відбувалось, а одразу розпочалось побиття ОСОБА_10 , яке завершилось лише після того як ОСОБА_10 не подавав ознак життя та був вбитий на очах у матері похилого віку.
За показаннями потерпілої всі дії із нанесення ударів ОСОБА_10 вчиняв ОСОБА_6 . Саме ОСОБА_6 наносив удари сину в кімнаті, а ОСОБА_10 , намагаючись уникнути побиття, виповз спиною до низу в приміщення коридору, казав, що йому погано, і в цей час за ним вийшов ОСОБА_6 і продовжив нанесення ударів лежачому на спині ОСОБА_10 в тому числі ногами в голову. Останній удар був дуже сильний, оскільки супроводжувався характерним звуком. Це був удар ногою у взутті, зверху в голову до низу.
Вказані показання потерпілої повністю підтверджені протоколом огляду з фототаблицями та відеозаписом, згідно із яким тіло ОСОБА_10 виявлено в коридорі квартирі на відстані до 1 метру від входу в положенні лежачі на спині, висновком судово-медичної експертизи № 1088 від 16.10.2024 року, протоколом огляду трупа та даними допиту в судовому засіданні експерта.
Так, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми (синці, садна та рани обличчя та волосистої частини голови, субдуральний крововилив, субарахноїдальний крововилив, лінійний перелом правої очної частини лобної кістки) та синців, саден грудної клітки, живота та верхніх кінцівок.
Виявлена під час секції трупа ОСОБА_23 закрита черепно-мозкова утворилася від неоднократних ударів (не менше 3) тупим(и) твердим(и) предметом(ами) з обмеженою поверхнею невизначеної жорсткості та обутою ногою, про що свідчить наявність різною локалізації вказаних ушкоджень та синець на шкірі обличчя праворуч з чітко розрізним малюнком протектора підошви взуття.
Виявлені при секції трупа ОСОБА_10 синці та садна на шкірі верхніх кінцівок, грудної клітки та живота утворилися від дії тупого твердого з предмету(ів), мають ознаки легких тілесних ушкоджень та в причинному зв`язку зі смертю не перебувають.
Таким чином з висновку експертизи, протоколу огляду трупа та показань експерта судом встановлено, що ОСОБА_10 було задано чисельних ударів, в тому числі і не менше трьох в голову, що і утворили закриту черепно-мозкову травму, а в місці прикладання сили де утворився лінійний перелом правої очної частини лобної кістки, відобразились конкретні ознаки травмуючого предмету – слід від протектора взуття. 
Вказаний висновок експерта в сукупності з іншими доказами повністю підтверджує показання ОСОБА_13 та спростовує показання ОСОБА_6 , який заперечив, що наніс ОСОБА_10 удари такої сили та тяжкості, які могли спричинити смерть потерпілого.
Так, ОСОБА_13 повідомлено і розташування ОСОБА_10 , і спосіб нанесення сину тілесних ушкоджень, в тому числі ударів по тілу, нанесення ряду ударів в голову ногами та одного удару надзвичайної сили (це удар, що утворив перелом лобної ділянки та залишив відбиток протектора), що повністю відповідає тим ушкодженням, що були виявлені на трупі ОСОБА_10 .
Експертом визначено, що смерть ОСОБА_10 настала від закритої черепно-мозкової травми, що ускладнилася розвитком набряку та дислокації головного мозку - що підтверджується наявністю вказаних складових закритої черепно-мозкової травми, слідів дислокаційних процесів головного мозку, ознаками швидконасталої смерті та результатами мікроскопічного дослідження.
Судячи з характеристик ушкоджень голови, травмуюча сила тупого (их) твердого (их) предмета(ів) була направлена спереду-назад, справа-наліво та дещо зверху-вниз. Між закритою черепно-мозковою травмою та смертю ОСОБА_10 є причинний зв`язок, що вказує на факт того, що смертельна закрита черепно-мозкова травма стала наслідком нанесення не менше трьох ціленаправлених ударів в голову.
При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 патоморфологічних ознак захворювань не виявлено.
Таким чином, експерт в судовому засіданні та у висновку експерта в категоричній формі спростував твердження ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_10 міг померти від сукупності дій ОСОБА_6 та інших ушкоджень, наявних до вказаного на тілі ОСОБА_10 , спростував те, що ОСОБА_10 міг померти від інших супутніх захворювань та факт того, що ОСОБА_10 був живий в момент коли ОСОБА_6 припинив нанесення ударів.
Зазначене переконує суд у тому, що ОСОБА_6 ціленаправлено наносив ОСОБА_10 удари, в тому числі ногами в голову, і припинив нанесення ударів лише коли вбив потерпілого, що вказує на направлення умислу обвинуваченого на вбивство ОСОБА_10 .
Надаючи оцінку діям ОСОБА_7 суд зазначає, що за показаннями потерпілої ОСОБА_7 жодного удару ОСОБА_27 не наніс, а весь час поки тривало побиття ОСОБА_27 . ОСОБА_6 , одночасно намагався потрапити до квартири та утримував ОСОБА_13 за руки.
За свідченнями ОСОБА_13 вона перешкоджала ОСОБА_7 бити ОСОБА_26 спільно з ОСОБА_6 , оскільки розуміла, що вони вдвох точно вб`ють сина. Саме з цих міркувань вона намагалась виштовхати ОСОБА_7 за допомогою палки, оскільки бачила намір ОСОБА_7 приєднатись до ОСОБА_6 .
Вказані показання потерпілої підтверджують суду, що ОСОБА_7 мав спільний з ОСОБА_6 умисел на вбивство ОСОБА_26 . 
В той же час ОСОБА_13 зазначила, що наявність ОСОБА_7 перешкодила їй допомогти сину та зупинити ОСОБА_6 , оскільки вона одночасно не давала ОСОБА_7 прорватись до місця побиття та утримувалась ОСОБА_7 за руки.
Наявність ОСОБА_7 та сукупність його дії перешкодили ОСОБА_13 припинити дії ОСОБА_6 і таким чином вказані дії надали можливість ОСОБА_6 реалізувати спільно направлений умисел обвинувачених на вбивство ОСОБА_26 .
Надаючи оцінку показанням ОСОБА_13 , які обвинувачені вважали неправдивими і такими, що обумовлюють їх, суд перш за все зазначає, що ОСОБА_13 є не лише потерпілою, а й фактичним очевидцем злочину. Злочин було вчинено в умовах очевидності, на очах у матері похилого віку. ОСОБА_13 є матір`ю ОСОБА_26 , що не передбачає визначення її свідчень як неупереджених чи без емоційних, що характерні для стороннього спостерігача, в чому суд пересвідчився в тому числі і в судовому засіданні. В той же час ОСОБА_13 не стверджує того, що не відбувалось. Так вона повідомила спосіб вбивства її сина повністю підтверджений експертом, при тому, що ОСОБА_13 не знала та і не могла знати яку саме причину смерті встановить експерт за результатами розтину трупа. Вся черговість та направленість дій, що здійснювались ОСОБА_6 та про які повідомила ОСОБА_13 підтверджена виявленими експертом тілесними ушкодженнями та тілі потерпілого. ОСОБА_13 , будучи єдиним очевидцем події, могла повідомити суду про більш активну участь ОСОБА_7 , нанесення ним ударів спільно із ОСОБА_6 , проте про таке не свідчила ні під час досудового розслідування, що підтверджено протоколами впізнання, протоколом слідчого експерименту із нею, ні в судовому засіданні. Вказане доводить факт того, що ОСОБА_13 повідомляє правдиву версію розвитку подій, хоча мала можливість і мотив надати ролі ОСОБА_7 у вчинені злочину більш активної форми співучасті.
За таких підстав в суду не має жодного сумніву в послідовних показаннях потерпілої щодо ролі кожного із співучасників злочину.
І вказане зумовлено не лише наведеним фактами, узгодженістю показань потерпілої з іншими доказами у справі, а й з фактом того, що саме показання ОСОБА_7 суперечать даним встановленим судом.
Так ОСОБА_7 повідомив, що він в квартиру не потрапив через нанесення йому потерпілою тілесних ушкоджень, перебував в спільному коридорі, двері закривали йому оглядовість в кімнаті, а тому він не бачив та не міг бачити, що там робить ОСОБА_6 .
Вказані твердження ОСОБА_7 повністю спростовані фототаблицею до протоколу огляду де на фото № 6 зображено вхідні двері до квартири. З вказаної фотографії судом беззаперечно встановлено, що двері квартири відчиняються не всередину квартири, а зовні, що свідчить про те, що вони не можуть обмежити оглядовість особи, яка перебуває перед відчиненими дверями в коридорі. По друге, із вказаного фото чітко вбачається, що з коридору видно, що відбувається в кімнаті. Квартира потерпілої є однокімнатною, інших кімнат, ніж та, яку видно, не має. З фототаблиць вбачається, що тіло ОСОБА_10 виявлено в коридорі, тіло знаходиться в безпосередній близькості до дверей, що переконує суд у тому, що ОСОБА_7 повідомляє неправдиву версію того, що він нічого не бачив і не знав, що ОСОБА_6 здійснює побиття потерпілого.
Взагалі версія ОСОБА_7 є способом у будь-який варіації спростувати наявність попередньої змови на вбивство, оскільки ОСОБА_7 одночасно стверджує, що опинився на місці події випадкового, потім, що він утримував потерпілу за руки, перебуваючи в стані необхідної оборони, оскільки потерпіла била його палкою, також він стверджує, що не бачив і не міг бачити, що робив ОСОБА_6 , зазначаючи про ексцес виконавця.
Суд зазначає, що сукупність доказів у справі повністю спростовує таку версію обвинуваченого, оскільки судом встановлено і зазначалось вище, що ОСОБА_7 вчиняв спільно із ОСОБА_6 дії з наполегливого пошуку потерпілого в різних місцях, розпочав робити вказане з ОСОБА_6 за день до вбивства, мав єдиний із ОСОБА_6 мотив вбивства – помста за ненадання ОСОБА_10 їм метадону, не зупинився разом із ОСОБА_6 коли натрапив на матір ОСОБА_10 , саме він особисто переконався, що ОСОБА_13 є такою, очікував ОСОБА_26 , прибіг за ним в квартиру і не зміг спільно із ОСОБА_6 наносити безпосередньо удари лише тому, що у вказаний час стримував потерпілу ОСОБА_13 , яка намагалась чинити опір нападникам на сина та перешкодити його вбивству.
При цьому ОСОБА_7 підтверджує, що він дійсно утримував ОСОБА_13 за руки, зазначаючи, що це був спосіб самозахисту від нападу потерпілої.
Суд зазначає, що в розумінні ст. 36 КК України ОСОБА_13 перебувала в стані необхідної оборони, оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вчинили суспільно-небезпечний напад. Стан оборони для нападників не виникає ніколи, не зважаючи на спосіб опору жертви.
Про ексцес виконавця нічого у вказаному провадженні не свідчить, оскільки судом встановлено на підставі сукупності доказів у справі системну реалізацію обвинуваченими спільного та єдиного умислу на вбивство ОСОБА_10 . Вказане твердження підтверджено в тому числі і тим, що одразу після того як обвинувачені змогли знайти та наздогнати ОСОБА_10 , вони нічого іншого не робили та не намагались, а розпочали без жодних розмов реалізацію спільного умислу на вбивство, а саме нанесення ударів, які і призвели в своїй сукупності та кількості до смерті.
Про наявність попередньої змови в обвинувачених на вбивство ОСОБА_26 також свідчить і факт того, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прийшли до місця проживання ОСОБА_26 з предметом схожим на бейсбольну биту, яку взяв із собою ОСОБА_7 .
Факт того, що ОСОБА_7 перебував із вказаним предметом підтверджений записами із камер відеоспостереження на яких чітко видно, що ОСОБА_7 несе в пакеті вказаний предмет, протоколом обшуку, згідно із яким вказану биту виявлено та вилучено у тому ж пакеті за місцем проживання ОСОБА_7 , показаннями самого ОСОБА_7 , який підтвердив, що биту цю він дійсно взяв, але випадково і завжди використовував її для самозахисту, показаннями потерпілої, яка зазначила, що з самого початку бити вона не бачила, а лише наприкінці подій ОСОБА_7 відбіг від неї в той час коли ОСОБА_6 бив її сина, і через хвилину повернувся із битою, але ударів він їй нікому вже не наносив, оскільки ОСОБА_6 вже завершив вчинення злочину.
Отже із вказаних доказів вбачається те, що ОСОБА_7 не заперечує спосіб яким він використовував зазначену биту, а саме як предмет для нанесення тілесних ушкоджень. Вказаними доказами підтверджено, що ОСОБА_7 взяв вказаний предмет із собою в той час, коли він шукав потерпілого спільно із ОСОБА_6 . ОСОБА_6 вказаний предмет бачив та знав про його приготування ОСОБА_7 . 
Показання ОСОБА_28 щодо мети самозахисту від бродячих тварин вночі і про випадкове взяття бити, оскільки у вказаному пакеті були його документи, є спростованими фактичними обставинами справи, згідно із якими подія відбулась о 12.00 годині, а не вночі, а пакет був настільки прозорий, що його вміст, а саме биту, видно навіть на записах з камер відеоспостереження. 
Факт наявності вказаної бити та взяття її з собою нападниками підтверджує суду не лише попередню змову на вбивство, в тому числі і один із аспектів, що розкриває дійсні спільні дії, а саме те, що ОСОБА_7 побачивши ОСОБА_10 побіг за ним, залишивши навіть приготований предмет, а не пішов просто з цікавості за ОСОБА_6 , а й ще раз підтверджує правдивість свідчень потерпілої. Так потерпіла, нічого не говорила про застосування вказаного предмету, хоча могла про таке повідомити з огляду на те, що інших свідків нападу не було, а вказала лише на те, що ОСОБА_7 побіг за битою і з нею повернувся, що і було підтверджено записами з камер спостереження, які підтвердили наявність саме у ОСОБА_7 вказаної бити. 
Отже судом встановлено вказані фактичні обставини справи, факти та розвиток подій, що беззаперечно підтверджують доведеність обвинувачення.
Фактичні обставини кримінального правопорушення встановлені під час судового розгляду знайшли своє підтвердження дослідженими під час судового розгляду належними і допустимими доказами, які, за оцінкою суду, не викликають сумніву щодо дійсного наміру обвинувачених та спрямованості спільного умислу обвинувачених, які діяли за попередньою змовою, на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому з особливою жорстокістю, оскільки вказане було вчинено на очах у матері похилого віку – потерпілої ОСОБА_13 , яка зазнала особливих психічних чи моральних страждань, будучи очевидцем жорстокого вбивства сина, намагаючись при цьому перешкодити вбивцям, проте в силу свого похилого віку, стану здоров`я і вад, та в силу активних дій одного із співучасників, який її утримував, не змогла вказаного зробити. Факт особливих психічних та моральних страждань матері під час вбивства на її очах сина розуміли обвинувачені, оскільки ще до початку реалізації об`єктивної сторони усвідомили, що будуть здійснювати вбивство на очах у матері. 
Оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям обвинувачених, суд вважає обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_6 за п. 4, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, з особливою жорстокістю, вчинене за попередньою змовою групою осіб. 
Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за п. 4, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, з особливою жорстокістю, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Суд також приймає до уваги Пленум Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я людини», згідно із яким при призначенні покарання суди також мають враховувати сукупність усіх обставин, що характеризують злочин, а саме форму вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків.
Як вбачається із довідки-характеристики № 329 від 16.12.2024 року, виданої старостою Новоміського старостинського округу, ОСОБА_6 проживав без реєстрації в АДРЕСА_4 , із 07.07.2024 по 07.08.2024 року. За період проживання скарг, заяв та інших компрометуючих матеріалів, повідомлень про порушення громадського порядку та притягнення до адміністративної відповідальності не надходило.
Відповідно до довідки КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» №29/10980 від 03.12.2024 року, ОСОБА_6 за даними архіву лікарні, картотеки поліклінічного відділення з денним стаціонаром та стат. відділу станом на 03.12.2024 на лікування в установі не перебував та за медичною психіатричною, неврологічною та нейрохірургічною допомогою не звертався.
Згідно з довідкою КНП ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР № 4422 від 02.12.2024 року ОСОБА_6 під диспансерним спостереженням в закладі не перебуває, за медичною допомогою в заклад не звертався, на стаціонарному лікуванні не перебуває.
З висновку КНП ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР № 593 від 17.09.2024 року вбачається, що 17.09.2024 року о 02:40 год. був оглянутий ОСОБА_6 . За результатом медичного огляду встановлено у ОСОБА_6 алкогольне сп`яніння середнього ступеню. Алкотест 6820 – 1,87 ‰, алкотест 6820 – 1,46 ‰.
Згідно вимоги про судимість, ухвал та копії вироків вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше вісім разів судимий за вчинення умисних кримінальних правопорушень, в тому числі за вчинення насильницьких злочинів, всі судимості не зняти та не погашені. Останній раз судимий вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 16.06.2023 року за ст. 391, ч. 1 ст. 71 КК України на 1 рік 1 місяць позбавлення волі. Звільнений 15.07.2024 року по відбуттю покарання.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинив умисний особливо тяжкий злочин проти життя особи в період непогашених судимостей, вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, не працює, неодружений, на психіатричному обліку не перебуває, у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, на психічні розлади не страждав, в теперішній час ОСОБА_6 на психічні розлади не страждає, за своїм психічним станом може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено, оскільки показання обвинуваченого, надані в судовому засіданні, не свідчать про щире каяття обвинуваченого та усвідомлення ним своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення. Факт того, що ОСОБА_6 просив в судовому засіданні вибачення в потерпілої значення для суду немає, оскільки ним не висловлено жаль за дійсно вчинені дії, вибачення є формальним та не є ознакою каяття при невизнанні винуватості. 
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , з врахуванням ст. 337 КПК України, згідно із якою судовий розгляд здійснюється судом лише в межах обвинувачення, судом не встановлено.
При вирішенні питання щодо міри покарання ОСОБА_6 суд враховує конкретні обставин справи, а саме вчинення умисного особливого тяжкого кримінального правопорушення проти життя особи за наявності двох кваліфікуючих ознак у виді вчинення вбивства за попередньою змовою групою осіб та вчинення вказаного вбивства з особливою жорстокістю, вчинення вказаного в період непогашених судимостей, незворотності наслідків злочину, обставини за яких воно було вчинено, а саме на очах у матері похилого віку, що намагалась чинити опір.
Суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, жодна із шести судимостей за вчинення умисних кримінальних правопорушень, в тому числі і дві судимості за вчинення розбійних нападів, що крім власності посягають і на життя та здоров`я особи, не погашена, новий умисний злочин найтяжчого виду серед злочинів проти життя особи вчинено у критично невеликий проміжок часу з моменту останнього звільнення.
Також суд враховує думку потерпілої, яка наполягала на найсуворішій мірі покарання, зазначивши, що вбивство сина на її очах способом, що був застосований, завдало їй нестерпних мук та непоправних страждань.
Суд приймає до уваги мотив вчинення злочину, а саме мотив помсти за ненадання наркотичних засобів, дані про те, що ОСОБА_6 не усвідомив своєї протиправної поведінки, вважав, що до наслідків у виді смерті потерпілого не призвели його дії та намагався надати вигляду нікчемності життя особи, що вживає наркотичні засоби.
ОСОБА_6 є особою, що не працює, не має будь-яких соціально-стримуючих факторів, є особою однозначної кримінальної спрямованості, оскільки фактично з 2002 року протягом майже 22 років до вчинення вказаного злочину лише вчиняв злочини та відбував покарання. Так, ОСОБА_6 лише систематично вчиняє умисні злочини, прогресія вказаних злочинів за тяжкістю з переходом до вчинення найтяжчого із злочинів з позбавленням життя людини, умисел на що ОСОБА_6 реалізував навіть не зважаючи на присутність та активний опір іншої особи, усвідомлення того, що вказаною особою є не просто сторонній спостерігач, а мати похилого віку, яка має вади зі здоров`ям, але намагалась зупинити вбивць сина, свідчить про підвищену суспільну небезпечність ОСОБА_6 в ступені, що зумовлює висновок суду про відсутність для ОСОБА_6 будь-яких моральних особистісних чинників чи внутрішньо стримуючих факторів, які можуть змінити його кримінальну направленість та злочинну поведінку і будуть спричиняти вчинення нових злочинів ОСОБА_6 . 
З зазначених підстав суд вважає, що єдиним покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді довічного позбавлення волі. 
При цьому судом враховано і визначені в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я людини» критерії, згідно із якими при засудженні особи за декількома пунктами ч. 2 ст. 115 КК України покарання за кожним пунктом цієї статті окремо не призначається. Проте при його призначенні необхідно враховувати наявність у діях винного декількох кваліфікуючих ознак умисного вбивства як обставин, що впливають на ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Призначення покарання у виді позбавлення волі на певний строк визнано судом недостатнім з наведених вище підстав та з врахуванням характеру дій ОСОБА_6 та його ступені участі у вчинені злочину, і строкове позбавлення волі не досягне мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим з огляду на встановлення судом критичної суспільної небезпеки особи.
Враховуючи прийняття судом рішення про призначення ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі, суд, врахувавши всі ризики у проваджені, не вбачає підстав для зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу на інший більш м`який та приймає рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у виді утримання під вартою.
У справі до ОСОБА_6 застосовано попереднє ув`язнення. Згідно із протоколом затримання та ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_6 був затриманий у цьому провадженні 17.09.2024 року та на даний час утримується під вартою.
Згідно ч. 5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до довічного позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
Вказане є підставою для зарахування в строк покарання ОСОБА_6 попереднього ув`язнення.
Відповідно до довідки КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» №29/10979 від 03.12.2024 року, ОСОБА_7 за даними архіву лікарні, картотеки поліклінічного відділення з денним стаціонаром та стат. відділу станом на 03.12.2024 на лікування в установі не перебував та за медичною психіатричною, неврологічною та нейрохірургічною допомогою не звертався.
Згідно з довідкою КНП ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР № 4421 від 02.12.2024 року ОСОБА_7 під диспансерним спостереженням в закладі не перебуває, за медичною допомогою в заклад не звертався, на стаціонарному лікуванні не перебуває.
З висновку КНП ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР № 592 від 17.09.2024 року вбачається, що 17.09.2024 року о 00:35 год. був оглянутий ОСОБА_7 За результатом медичного огляду встановлено у ОСОБА_7 алкогольне сп`яніння середнього ступеню. Алкотест 6820 – 2,19 ‰, алкотест 6820 – 2,25 ‰.
Відповідно до довідки № 529-5002828930 від 22.06.2023 року, ОСОБА_7 взятий на облік внутрішньо переміщеної особи та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно вимоги про судимість, ухвал та копії вироків вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 шість разів судимий, останній раз вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 27.09.2017 року за ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 70 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 30.04.2020 року по відбуттю строку покарання, судимості не погашені.
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив умисний особливо тяжкий злочин проти життя особи в період непогашеної судимості за вчинення умисного злочину проти здоров`я особи, вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, не працює, на психіатричному обліку не перебуває, у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, на психічні розлади не страждав, в теперішній час ОСОБА_7 на психічні розлади не страждає, за своїм психічним станом може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлено, оскільки показання обвинуваченого, надані в судовому засіданні, не свідчать про щире каяття обвинуваченого та усвідомлення ним своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , з врахуванням ст. 337 КПК України, згідно із якими судовий розгляд здійснються в межах обвинувального акту, судом не встановлено.
При вирішенні питання щодо міри покарання ОСОБА_7 суд враховує конкретні обставин справи, а саме вчинення умисного особливого тяжкого кримінального правопорушення проти життя особи за наявності двох кваліфікуючих ознак у виді вчинення вбивства за попередньою змовою групою осіб та вчинення вказаного вбивства з особливою жорстокістю, вчинення вказаного в період непогашеної судимості за вчинення умисного злочину проти здоров`я особи, незворотності наслідків злочину, обставини за яких воно було вчинено, а саме на очах у матері похилого віку, що намагалась чинити опір.
Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я людини», у разі, коли до кримінальної відповідальності притягнуто кількох осіб, які діяли спільно з умислом, спрямованим на позбавлення життя потерпілого належить з`ясовувати і зазначати у вироку характер їхніх дій, ступінь участі у вчиненні злочину кожної з них та призначати покарання з врахуванням сукупності усіх обставин, що характеризують злочин, а саме тяжкість наслідків, форму вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, що і здійснено судом.
З урахуванням наведеного та особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, вчинив умисний особливо тяжкий злочин проти життя особи в період непогашеної судимості за вчинення умисного злочину проти здоров`я особи, наявності декількох кваліфікуючих ознак умисного вбивства, ступінь участі обвинуваченого та характер дій, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі в максимальному розмірі, визначеному санкцією ч. 2 ст. 115 КК України, оскільки призначення іншого покарання визнано судом недостатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим.
Враховуючи прийняття судом рішення про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, суд, врахувавши всі ризики у проваджені, не вбачає підстав для зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу на інший більш м`який та приймає рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у виді утримання під вартою.
У справі до ОСОБА_7 застосовано попереднє ув`язнення. Згідно із протоколом затримання та ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_7 був затриманий у цьому провадженні 16.09.2024 року та на даний час утримується під вартою.
Вказане є підставою для зарахування в строк покарання ОСОБА_7 попереднього ув`язнення.
Крім того, суд, враховуючи однакову ступінь вини обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, вважає за необхідне стягнути з обвинувачених судові витрати у справі, що складаються з витрат на проведення експертизи у розмірі 2271,84 грн. в рівних частках.
Долю речових доказів суд визначає у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 65-67, 68, 115 КК України, ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Визнати винуватим  ОСОБА_7  у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Призначити  ОСОБА_7  покарання за п. 4, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі.
Строк відбування покарання  ОСОБА_7  рахувати, починаючи з часу набрання вироком законної сили.
На підставі ст. 72 КК України зарахувати  ОСОБА_7  в строк покарання строк попереднього ув`язнення з часу його затримання, тобто з 16.09.2024 року до дня набрання вироком суду законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому  ОСОБА_7  залишити без змін - тримання під вартою.
Визнати винуватим  ОСОБА_6  у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Призначити  ОСОБА_6  покарання за п. 4, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі.
Строк відбування покарання  ОСОБА_6  рахувати, починаючи з часу набрання вироком законної сили.
На підставі ст. 72 КК України зарахувати  ОСОБА_6  в строк покарання строк попереднього ув`язнення з часу його затримання, тобто з 17.09.2024 року до дня набрання вироком суду законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому  ОСОБА_6  залишити без змін - тримання під вартою.
Стягнути в рівних частках із  ОСОБА_6 та ОСОБА_7  на користь держави судові витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в сумі 2271,84 гривень.
Арешти, накладені ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 18.09.2024 та 19.09.2024 року на речові докази - скасувати.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме
мобільний телефон марки «Meizu» в корпусі чорного кольору, кепку білого кольору, футболку чорного кольору з написом та візерунком білого кольору, штани чорного кольору з шкіряним паском, матерчату чорну кофту на застібці блискавка з капюшоном - повернути    ОСОБА_6 .
кросівки чорного кольору на шнурівках 41 розміру, чоловічу спортивну кофту чорного кольору із капюшоном на застібці від шиї типу блискавка з логотипом «EVERLAST», мобільний телефон «Samsung DUOS» чорного кольору в чохлі чорного кольору, мобільний телефон марки «Huawei» чорного кольору в чохлі чорного кольору, спортивні штани темні балонові – повернути  ОСОБА_7 .
кросівки білого кольору з слідами РБК, футболку чорно-білого кольору зі слідами РБК, джинси синього кольору зі слідами РБК, дерев`яний предмет схожий на биту, металеву банку сірого кольору з написом «Kings Bridge», ручку вхідних дверей квартири АДРЕСА_10 , слід одорологічного походження з зовнішньої ручки вхідних дверей квартири АДРЕСА_6 , змив з поверхні зовнішньої ручки вхідних дверей квартири АДРЕСА_6 , змив речовини бурого кольору– знищити.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: