Справа  №359/12392/25
Провадження №2-а/359/13/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого Борця Є.О.,
за участю секретаря судового засідання Козачук А.Р.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

1. Короткий виклад доводів адміністративного позову.

1.1. В жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернувся з вказаним адміністративним позовом та обґрунтовує його тим, що 14 жовтня 2025 року інспектор взводу №2 роти №3 БПП в м. Бориспіль Марштупа В.О. склав постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №5936464, якою він наклав на позивача штраф в розмірі 1020 гривень 00 копійок за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.122 КУпАП. Зі змісту цієї постанови вбачається, що 14 жовтня 2025 року приблизно о 17 годині 10 хвилин в м. Бориспіль по вул. Київський шлях 2/3 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Jeep compass», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку транспортного засобу на місці, на якому дозволено зупинку та стоянку лише транспорт-ним засобам, якими керують водії з інвалідністю, що позначено дорожнім знаком 5.42.1 «Місце стоянки» з табличкою 7.17 «Особи з інвалідністю». Позивач посилається на те, що він не бачив вказаний дорожній знак, оскільки він розташовувався поодаль від дороги під листвяним деревом. Тому ОСОБА_1 просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №5936464 від 14 жовтня 2025 року та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв`язку відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.122 КУпАП.

1.2. У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримує адміністративний позов та посилається на те, що оглядовість дорожнього знаку була утруднена габаритним мікроавтобусом білого кольору марки «Renault», який був припаркований перед знаком. Тому ОСОБА_1 наполягає на задоволенні адміністративного позову.

1.3. Представник відповідача Милова Р.С. не з`явилась у судове засідання та обмежилась поданням відзиву (а.с.25-28), в якому вона не визнає адміністративний позов та просить відмовити в його задоволенні.

2. Інформація про рух адміністративної справи.

2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 жовтня 2025 року (а.с.10) вбачається, що адміністративну справу за адміністративним позовом, пред`явленим ОСОБА_1 , було розподілено судді Бориспільського міськ-районного суду Борцю Є.О.

2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 20 жовтня 2025 року (а.с.11) було залишено без руху адміністративний позов та визначено Корчевному І.О. строк для зазначення місцезнаходження відповідача, його поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету, а також для подання копії адміністративного позову з додатками для відповідача.

2.3. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 27 жовтня 2025 року (а.с.13) було відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд адміністративної справи в порядку спрощеного позовного провадження.

2.4. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 12 січня 2026 року (а.с.19-20) інспектора взводу №2 роти №3 БПП в м. Бориспіль Марштупу В.О. було замінено на ДПП та залучено його до участі у розгляді адміністративної справи в якості належного відповідача.

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

3.1. 14 жовтня 2025 року інспектор взводу №2 роти №3 БПП в м. Бориспіль УПП Марштупа В.О. склав постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №5936464 (а.с.5), якою він наклав на ОСОБА_1 штраф в розмірі 1020 гривень 00 копійок за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.122 КУпАП.

3.2. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 14 жовтня 2025 року приблизно о 17 годині 10 хвилин в м. Бориспіль по вул. Київський шлях 2/3 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Jeep compass», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку транспортного засобу на місці, на якому дозволено зупинку та стоянку лише транспортним засобам, якими керують водії з інвалідністю, що позначено дорожнім знаком 5.42.1 «Місце стоянки» з табличкою 7.17 «Особи з інвалідністю».

3.3. Спірні правовідносини регулюються главою 8 «Регулювання дорожнього руху» ПДР України та главою 10 «Адміністративні правопорушення на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку» розділу ІІ «Особлива частина» КУпАП.

4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

4.1. Відповідно до ч.6 ст.122 КУпАП зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправо-мірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю», тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподаткову-ваних мінімумів доходів громадян.

4.2. Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

4.3. Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

4.4. Згідно з ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

4.5. Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

4.6. Згідно з п.1 ч.3 ст.2 КАС України однією з основних засад адміністративного судочинства є верховенство права.

4.7. Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

4.8. Згідно з п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні адміністративного спору.

5.1. Зі змісту дослідженого у судовому засіданні відеозапису (а.с.29) вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Jeep compass», номерний знак НОМЕР_2 , дійсно здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 5.42.1 «Місце стоянки» з табличкою 7.17 «Особи з інвалідністю», тобто на ділянці дороги, на якій дозволено зупинку та стоянку лише транспортним засобам, якими керують водії з інвалідністю. При цьому позивач не є особою з інвалідністю. Зі змісту вказаного відеозапису (а.с.29) також вбачається, що дорожній знак розташовувався на значній відстані від дерев та мікро-автобуса білого кольору марки «Renault», які жодним чином не перешкоджали його оглядовості. Ці обставини переконливо свідчать про те, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.122 КУпАП.

5.2. Крім того, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме під час роз`яснення прав, позивач проігнорував інспектора поліції та пішов в магазин. Така поведінка є неприйнятною в цивілізованому європейському суспільстві та свідчить про те, що адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , не має ознак малозначності. Крім того, повернувшись на місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, позивач визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим на нього було накладено адміністративне стягнення в мінімальному розмірі. Подальше пред`явлення адміністративного позову, в якому ОСОБА_1 заперечує вчинення ним адміністративного правопорушення, є непослідовною та суперечливою процесуальною поведінкою позивача. Про недобросовісність такої поведінки свідчить навіть те, що в пред`явленому адміністративному позові ОСОБА_1 посилався на те, він не бачив дорожній знак у зв`язку з листвяним деревом, а під час розгляду адміністративної справи він посилався вже на мікроавтобус білого кольору марки «Renault», про який він навіть не згадав під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

5.3. Очевидно, що накладення на ОСОБА_1 штрафу є втручанням держави в його право на мирне володіння майном (в даному випадку – грошовими коштами). Таке втручання є виправданим, адже воно ґрунтується на дотриманні законодавства про адміністративні правопорушення та спрямовано на утвердження суспільного інтересу, що полягає у забезпеченні безпеки дорожнього руху. Тому оскаржувана постанова узгод-жується з гарантіями, передбаченими п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

5.4. З огляду на це суд висновує про відсутність підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №5936464 від 14 жовтня 2025 року та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення. Тому у задоволенні адміністративного позову, пред`явленого ОСОБА_1 , належить відмовити.

6. Розподіл судових витрат.

6.1. Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті згідно з положеннями цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

6.2. ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією від 17 жовтня 2025 року (а.с.4). У задоволенні пред`явленого адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

6.3. З огляду на це суд вважає, що відсутні підстави для відшкодування позивачу судових витрат.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.242, ч.1 ст.243, 244-246, ч.1 ст.250 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову  ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушеннявідмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня оголошення судового рішення.

Суддя
Бориспільського міськрайонного суду        Є.О. Борець