ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року 
м. Київ
cправа № 910/15704/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кондратової І. Д. - головуючої, суддів - Вронської Г. О., Губенко Н. М., 
за участю секретаря судового засідання - Гнідобор А.В.,

за участю представників учасників справи:
позивача - Вачарії Є. Р. (адвоката)
відповідача - Мартьянової Л. В. (адвоката)

розглянув касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
на рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2025
(суддя Смирнова Ю. М.)
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2025
(головуюча - Тищенко О. В., судді: Гончаров С. А., Сибіга О. М.)

у справі за позовом Акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго"
до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
про стягнення 15 956 671,29 грн,

Короткий зміст позовних вимог 

1. Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - відповідач, скаржник) про стягнення 15 956 671,29 грн, з яких 11 699 267,09 грн втрат від інфляції та 4 257 404,20 грн 3% річних.

2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про врегулювання небалансів електричної енергії № 0503-01041 від 18.04.2019 в частині оплати електроенергії для врегулювання небалансів у встановлений цим правочином строк.

Фактичні обставини справи, установлені судами

3. Акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" (сторона, відповідальна за баланс/СВБ) є учасником ринку, зобов`язаним повідомляти та виконувати свої погодинні графіки електричної енергії (та/або балансуючої групи) відповідно до обсягів купленої та/або проданої електричної енергії та фінансово відповідальним перед оператором системи передачі за свої небаланси (та/або небаланси балансуючої групи).

4. Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" є оператором системи передачі (ОСП) - юридичною особою, відповідальною за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії, на якого, зокрема, покладені функції адміністратора розрахунків (АР) - юридичної особи, яка забезпечує організацію проведення розрахунків на балансуючому ринку та ринку допоміжних послуг.

5. 18.04.2019 між Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" як ОСП та Публічним акціонерним товариством "Запоріжжяобленерго" як СВБ укладено договір про врегулювання небалансів електричної енергії № 0503-01041 (договір).

6. У відповідності до п.п.1.1, 1.2 цей договір є публічним договором приєднання (розміщений на офіційному сайті Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"), який встановлює порядок та умови врегулювання небалансів електричної енергії СВБ, у тому числі її балансуючої групи. Цей договір є договором приєднання в розумінні статті 634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), умови якого мають бути прийняті іншою стороною не інакше, як шляхом приєднання до запропонованого договору в цілому. На підставі цього договору сторона, що приєднується, набуває статусу учасника ринку та здійснює свою діяльність у якості СВБ.

7. Згідно з п.1.4 договору ОСП врегульовує небаланси електричної енергії з СВБ у порядку визначеному Законом та Правилами ринку.

8. Пунктом 4.1 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання умов цього договору сторони несуть одна перед одною відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

9. Згідно з п.5.1 договору виставлення рахунків та здійснення платежів щодо оплати вартості небалансів, визначені главою 2 цього договору, відбувається відповідно до процедур та графіків, передбачених Правилами ринку, та згідно з умовами цього договору.

10. Подання платіжних документів здійснюється сторонами відповідно до Правил ринку (п.5.6 договору).

11. Як стверджує позивач, в розумінні Правил ринку (затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 307 (далі - Правила ринку) та з урахуванням змісту договору, направлення (надсилання, виставлення) рахунків на оплату учасникам ринку здійснюється АР (відповідачем) через систему управління ринком, зокрема, систему розрахунків за небаланси електричної енергії, однак всупереч наведеному, відповідач вчасно не здійснив оплату за врегулювання небалансів електричної енергії по платіжних документах, сформованих відповідно до Правил ринку.

12. Зазначеними документами є наступні рахунки-фактури: № 1509202200020 від 15.09.2022 за період 01.09.2022-10.09.2022 на суму 1 507 168,96 грн; № 2609202200019 від 26.09.2022 за період 11.09.2022-20.09.2022 на суму 2 058 721,27 грн; № 0610202200214 від 06.10.2022 за період 21.09.2022-30.09.2022 на суму 636 836,53 грн; № 2610202200034 від 26.10.2022 за період 11.10.2022-20.10.2022 на суму 2 844 467,99 грн; № 0411202200035 від 04.11.2022 за період 21.10.2022-31.10.2022 на суму 3 460 972,06 грн; № 1611202200021 від 16.11.2022 за період 01.11.2022-10.11.2022 на суму 1 029 763,07 грн; № 2411202200035 від 24.11.2022 за період 11.11.2022-20.11.2022 на суму 2 576 182,93 грн; № 612202200430 від 06.12.2022 за період 25.11.2022-30.11.2022 на суму 2 263 662,25 грн; № 2202202300488 від 22.02.2022 за період 01.06.2022-30.06.2022 на суму 8 510 257,19 грн; № 0203202200266 від 02.03.2023 за період 01.07.2022-31.07.2022 на суму 282 727,62 грн; № 1404202300033 від 14.04.2023 за період 01.04.2023-10.04.2023 на суму 82 234,40 грн; № 2604202300431 від 26.04.2023 за період 11.04.2022-20.04.2023 на суму 21 455,89 грн; № 0506202300270 від 05.06.2023 за період 01.09.2022-30.09.2022 на суму 48 720 810,23 грн; № 0409202300491 від 04.09.2023 за період 01.10.2022-31.10.2022 на суму 28 430 629,43 грн; № 0112202300501 від 01.12.2023 за період 01.11.2022-30.11.2022 на суму 13 260 474,05; № 2903202400281 від 29.03.2024 за період 01.04.2023-30.04.2023 на суму 9 009 679,38 грн, а також акти корегування (врегулювання) від 07.11.2022 № ВП/22/06-0503 до акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів від 30.06.2022 № ВН/22/06-0503 згідно з договором від 18.04.2019 № 0503-01041; від 24.11.2022 № ВП/22/07-0503 до акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів від 31.07.2022 № ВН/22/07-0503 згідно з договором від 18.04.2019 № 0503-01041; від 30.12.2022 № ВП/22/09-0503 до акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів від 30.09.2022 № ВН/22/09-0503 згідно з договором від 18.04.2019 № 0503- 01041

13. 07.12.2023 позивач направив відповідачу вимогу № 007-72/5859 від 04.12.2023 з проханням про оплату заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат.

14. Листом від 24.10.2024 № 01/66792 відповідач повідомив позивача, що станом на 22.10.2024 його заборгованість перед позивачем по виставленим відповідно до договору рахункам про врегулювання небалансів електричної енергії становить 124 696 043,24 грн з ПДВ.

15. Спір у справі виник внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про врегулювання небалансів електричної енергії № 0503-01041 від 18.04.2019 в частині оплати електроенергії для врегулювання небалансів у встановлений цим правочином строк за період з червня 2022 року по квітень 2023 року, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 11 699 267,09 грн інфляційних втрат та 4 257 404,20 грн 3% річних.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

16. 21.05.2025 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2025, яким позов задоволено повністю.

17. Ухвалюючи вказані рішення суди виходили з обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та підстава (підстави) відкриття касаційного провадження. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та викладені у відзиві на касаційну скаргу. 

18. 30.11.2025 відповідач звернувся до Верховного Суду через систему "Електронний суд" з касаційною скаргою (яка зареєстрована канцелярією суду 01.12.2025), в якій просить судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. 

19. На виконання вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень скаржник визначає пункти 1 та 2 частини другої статті 287 цього Кодексу.

20. Обґрунтовуючи наявність випадку відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України скаржник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19), що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми; а також від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19), що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю.

21. Обґрунтовуючи наявність підстави касаційного оскарження відповідно до пункту 2 частини другої статті 287 ГПК України скаржник зазначає, що є обґрунтовані підстави для відступлення від висновків Верховного Суду, викладених у пункті 86 постанови від 15.06.2022 у справі № 910/6639/21, пункті 5.37 постанови Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 910/6635/21, пункті 17.23 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.02.2023 у справі № 910/9374/21, пунктах 41, 42 постанови Верховного Суду від 24.07.2024 у справі № 910/11130/21, оскільки умовами договору про врегулювання небалансів не визначений обов`язок розрахунку власними коштами ОСП незалежно від достатності коштів на рахунку зі спеціальним режимом використання та за приписами статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлені виключні підстави, коли ОСП може вносити на свій поточний рахунок із спеціальним режимом використання кошти з власного поточного рахунка - у разі системних обмежень, обставини які не були встановлені судами у даних судових рішеннях.

22. Акціонерним товариством "Запоріжжяобленерго" подано відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

23. Вказаний відзив мотивовано наступним:

- зазначені відповідачем доводи (які були тотожними викладеним в скарзі що розглядається) в обґрунтування підстав для відступлення від висновків Верховного Суду у справах № 910/6635/21, № 910/6639/21, колегією суддів було відхилено (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.07.2024, справа № 910/11130/21);

- висновки Верховного Суду щодо застосування, зокрема, частини четвертої статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії", є чіткими, зрозумілими та актуальними. Доводи, наведені у касаційній скарзі, зазначених висновків не спростовують та по суті є незгодою касатора з результатом вирішення спору. Зазначені відповідачем підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 2 частини другої статті 287 ГПК України, є безпідставними;

- Господарський суд міста Києва та Північний апеляційний господарський суд дійшли правильних висновків щодо застосування норми права передбаченої статтею 75 Закону України "Про ринок електричної енергії";

- з метою забезпечення єдності судової практики при застосуванні статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії", статей 509, 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, а також статті 193 Господарського кодексу України, об`єднана палата Касаційного господарського суду (справа № 910/9374/21) дійшла висновку, що наявність рахунку із спеціальним режимом використання не виключає застосування до боржника відповідальності за прострочення грошового зобов`язання у порядку частини другої статті 625 Цивільного кодексу України;

- судами попередніх інстанцій правильно встановлена система правових, економічних та організаційних відносин між учасниками спору під час виконання умов договору про врегулювання небалансів електричної енергії, а також правомірно застосовано норми матеріального права: статті 509, 525, 610, 625, 629 ЦК України та статті 173, 193 ГК України;

- судами попередніх інстанцій правомірно відхилено хибні твердження відповідача щодо "відсутності підписів" на рахунках-фактурах та визначення алгоритму/обов`язку з направлення (надсилання, виставлення) платіжних документів;

- ПрАТ "НЕК "Укренерго" вчасно не здійснило оплату за врегулювання небалансів електричної енергії по платіжних документах, сформованих відповідно до "Правил ринку";

- Господарським судом міста Києва та Північним апеляційним господарським судом правильно встановлена наявність підстав для настання правових наслідків, обумовлених порушенням відповідачем статей 610, 612 ЦК України.

Позиція Верховного Суду
Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосоване законодавство

24. Відповідно до положень статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

25. Здійснюючи касаційне провадження Суд зазначає таке.

26. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" (далі - Закон) (тут і далі в редакції, чинній станом на спірний період) балансуючий ринок електричної енергії - ринок, організований оператором системи передачі електричної енергії з метою забезпечення достатніх обсягів електричної потужності та енергії, необхідних для балансування в реальному часі обсягів виробництва та імпорту електричної енергії і споживання та експорту електричної енергії, врегулювання системних обмежень в об`єднаній енергетичній системі України, а також фінансового врегулювання небалансів електричної енергії; відповідальність за баланс - зобов`язання учасників ринку повідомляти і виконувати погодинні графіки електричної енергії відповідно до обсягів купленої та проданої електричної енергії та нести фінансову відповідальність за врегулювання небалансів; небаланс електричної енергії - розрахована відповідно до Правил ринку для кожного розрахункового періоду різниця між фактичними обсягами відпуску або споживання, імпорту, експорту електричної енергії сторони, відповідальної за баланс, та обсягами купленої і проданої електричної енергії, зареєстрованими відповідно до правил ринку; сторона, відповідальна за баланс, - учасник ринку, зобов`язаний повідомляти та виконувати свої погодинні графіки електричної енергії (та/або балансуючої групи) відповідно до обсягів купленої та/або проданої електричної енергії та фінансово відповідальний перед оператором системи передачі за свої небаланси (та/або небаланси балансуючої групи).

27. Згідно зі статтею 52 Закону адміністратор розрахунків забезпечує організацію роботи ринку електричної енергії відповідно до цього Закону, Правил ринку та Кодексу комерційного обліку. Функції адміністратора розрахунків покладаються на оператора системи передачі.

28. Відповідно до частини третьої статті 3 Закону обов`язковою умовою участі в ринку електричної енергії (крім споживачів, які купують електроенергію за договором постачання електричної енергії споживачу) є укладення договору про врегулювання небалансів з оператором системи передачі.

29. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 4 Закону учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, такі види договорів як договори про врегулювання небалансів.

30. Відповідно до частини першої статті 68 Закону в Україні функціонує єдиний балансуючий ринок. На балансуючому ринку оператором системи передачі здійснюються: купівля та продаж електричної енергії для балансування обсягів попиту та пропозиції електричної енергії у межах поточної доби; купівля та продаж електричної енергії з метою врегулювання небалансів електричної енергії сторін, відповідальних за баланс.

31. Згідно зі статтею 70 Закону усі учасники ринку, крім споживачів, які купують електроенергію за договором постачання електричної енергії споживачу, несуть відповідальність за свої небаланси електричної енергії. З метою врегулювання небалансів з оператором системи передачі учасник ринку має стати стороною, відповідальною за баланс, або передати свою відповідальність іншій стороні, відповідальній за баланс, шляхом входження до балансуючої групи. Електропостачальники є сторонами, відповідальними за баланс своїх споживачів. Сторони, відповідальні за баланс, зобов`язані нести фінансову відповідальність за небаланси електричної енергії перед оператором системи передачі. Купівля-продаж електричної енергії з метою врегулювання небалансів електричної енергії сторони, відповідальної за баланс, здійснюється між стороною, відповідальною за баланс, та оператором системи передачі за договором про врегулювання небалансів. Оператор системи передачі врегульовує небаланси електричної енергії із сторонами, відповідальними за баланс, у порядку, визначеному цим Законом та Правилами ринку. Врегулюванням небалансів електричної енергії є вчинення стороною, відповідальною за баланс, правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії з оператором системи передачі в обсягах небалансів електричної енергії за цінами небалансів, визначеними відповідно до правил ринку. Типовий договір про врегулювання небалансів електричної енергії затверджується Регулятором. Вартість небалансів електричної енергії сторони, відповідальної за баланс, розраховується адміністратором розрахунків для кожного розрахункового періоду доби залежно від обсягу небалансів електричної енергії цієї сторони та цін небалансів, визначених правилами ринку. Порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається правилами ринку. Під час визначення обсягів небалансів електричної енергії правила ринку визначають порядок урахування обсягів електричної енергії, відпущеної та/або спожитої постачальником допоміжних послуг у разі фактичного надання допоміжних послуг.

32. Відповідно до п.п.1.2.1, 1.3.2 Правил ринку (тут і далі в редакції, чинній станом на спірний період) учасниками ринку електричної енергії є: виробники; електропостачальники; трейдери; ОСП; ОСР; ОР; ОУЗЕ, гарантований покупець; споживачі, які провадять свою діяльність на ринку електричної енергії у порядку, передбаченому цими Правилами та Законом. Для суб`єктів господарювання, визначених у підпункті 1.2.1 глави 1.2 цього розділу (крім споживачів, які купують електроенергію за договором постачання електричної енергії споживачу) обов`язковою умовою участі на ринку електричної енергії є укладення договору про врегулювання небалансів електричної енергії з ОСП, що є договором приєднання, типова форма якого наведена в додатку 1 до цих Правил. Учасники ринку укладають договір про врегулювання небалансів електричної енергії шляхом приєднання до договору.

33. Згідно з п. 7.3.1. Правил ринку, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 307 АР на щодекадній основі надсилає платіжний документ кожній СВБ із зазначенням суми, що СВБ зобов`язана сплатити АР, або суми, що АР зобов`язаний сплатити СВБ через її небаланси електричної енергії протягом відповідного періоду.

34. Оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох робочих днів з дати направлення рахунка (п. 7.7.4 Правил ринку).

35. Відповідно до п.1.1.2, п.1.11.1 та п.1.11.8 Правил ринку система управління ринком - програмно-інформаційний комплекс, що складається з окремих систем та підсистем, які забезпечують автоматичне управління даними та процесами, а також виконання розрахунків, передбачених цими Правилами, з урахуванням інтеграції з іншими програмно-інформаційними комплексами, які забезпечують необхідні функції. За допомогою СУР здійснюється управління процесами, зокрема проведенням необхідних розрахунків, реєстрацією ринкових даних і результатів діяльності на ринку електричної енергії згідно з цими Правилами. АР надає кожному учаснику ринку через його персональний кабінет доступ до записів даних розрахунків, що створив АР щодо цього учасника ринку, відповідно до інструкції з користування системою управління ринком. Авторизація користувачів системи відбувається із застосуванням особистого кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП).

36. Пунктом 7.3.1 Правил ринку визначено, що АР на щодекадній основі надсилає платіжний документ кожній СВБ із зазначенням суми, що СВБ зобов`язана сплатити АР, або суми, що АР зобов`язаний сплатити СВБ через її небаланси електричної енергії протягом відповідного періоду.

37. Водночас, згідно з п.7.7.1 Правил ринку платіжні документи для декади надаються відповідним учасникам ринку не пізніше четвертого робочого дня після останнього дня цієї декади, а згідно з п.7.7.4. цих же Правил оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох робочих днів з дати направлення рахунка.

38. Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

39. Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

40. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

41. Відтак, у розумінні Правил ринку, з урахуванням змісту договору, направлення (надсилання, виставлення) рахунків на оплату учасникам ринку здійснюється АР через систему управління ринком, зокрема, систему розрахунків за небаланси електричної енергії.

42. Отже, правильними є висновки судів попередніх інстанцій про те, що відповідач повинен був оплатити за вироблену позивачем електричну енергію протягом чотирьох робочих днів з дати направлення відповідного рахунку.

43. Однак, за встановленими судами обставинами, відповідач не здійснив оплату за вироблену позивачем у період з червня 2022 року по квітень 2023 електричну енергію для врегулювання небалансів.

44. Висловлені відповідачем зауваження щодо рахунків-фактур суд першої інстанції обґрунтовано відхилив, адже направлення (надсилання, виставлення) рахунків на оплату учасникам ринку здійснюється АР через систему управління ринком. Іншого порядку та способу направлення рахунків ані Правилами ринку, ані умовами договору не передбачено, а тому належним є їх направлення (формування) АР у системі управління ринком.

45. Згідно з положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії" відповідач виконує функції ОСП, а як ОСП виконує функції АР.

46. Отже, як обґрунтовано зазначено судами попередніх інстанцій, відповідач, будучи одночасно АР та ОСП, перебуває в цілком різних самостійних статусах учасника ринку електричної енергії, має можливість не тільки отримувати рахунки та ознайомлюватись з їх змістом у момент виставлення таких рахунків у системі управління ринком, а й проводити розрахунки за ними.

47. Такі висновки викладено у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.12.2023 у справі № 910/9216/22, від 03.02.2023 у справі № 910/9374/21.

48. Як встановлено судами у цій справі, АР у системі управління ринком було виставлено рахунки відповідачу за небаланси електричної енергії за спірний період, що мали бути оплачені останнім на користь позивача.

49. При цьому судами враховано, що положення статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" не містить імперативної заборони щодо розрахунку відповідача з позивачем тільки грошовими коштами, які надходять від інших учасників балансуючого ринку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання, а навпаки, передбачають можливість для належного виконання грошових зобов`язань, вносити відповідачем грошові кошти з інших власних рахунків на рахунок зі спеціальним режимом використання.

50. З огляду на викладене правильними є висновки судів попередніх інстанцій про те, що відповідач не позбавлений можливості здійснити перерахування на такий рахунок коштів з інших рахунків, зокрема, з поточного рахунку, задля належного виконання своїх зобов`язань. Ненадходження коштів від інших учасників балансуючого ринку не може бути відкладальною обставиною для невиконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати за договором.

51. Наявність особливого алгоритму розподілу коштів на спеціальних рахунках, впровадженого у зв`язку з особливістю здійснення розрахунків на ринку електричної енергії, не виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень загальних норм матеріального права.

52. Аналогічні висновки викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.02.2023 у справі № 910/9374/21, у постановах Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 910/6635/21, від 15.06.2022 у справі № 910/6639/21, від 08.06.2022 у справі № 910/6636/21, від 17.01.2024 у справі № 910/18308/21.

53. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором, позивачем заявлено до стягнення 11 699 267,09 грн втрат від інфляції та 4 257 404,20 грн 3% річних.

54. Як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідач обов`язку по сплаті коштів у визначений договором строк не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань і він вважається таким, що прострочив, а відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

55. Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

56. Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що позовні вимоги про стягнення 11 699 267,09 грн втрат від інфляції та 4 257 404,20 грн 3% річних є правомірними та підлягають задоволенню у повному обсязі.

57. Відтак, обґрунтованими є висновки судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог.

58. Щодо доводів скаржника про те, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19), від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19), колегія суддів зазначає наступне.

59. Підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови; саме лише цитування у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах; неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі (така правова позиція є сталою і послідовною, та викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 11.04.2023 у справі № 910/12405/21, від 21.03.2023 у справі № 908/125/18, від 19.04.2023 у справі № 921/64/22, від 06.06.2023 у справі № 914/217/22, від 09.04.2024 у справі № 910/6316/23). 

60. Процесуальний закон у визначених випадках передбачає необхідність оцінювання правовідносин на предмет подібності. З цією метою суд насамперед має визначити, які правовідносини є спірними, після чого застосувати змістовий критерій порівняння, а за необхідності - також суб`єктний і об`єктний критерії. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків сторін спору) є основним, а два інші - додатковими. Суб`єктний і об`єктний критерії матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, необхідним є специфічний суб`єктний склад цих правовідносин або їх специфічний об`єкт. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19.

61. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що таку подібність суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи. Це врахування необхідно розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, - також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні правовідносини).

62. Водночас, касаційний суд вказує, що неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема, має місце тоді, коли суди попередніх інстанцій, посилаючись на норму права, застосували її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачили тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі, яка є подібною до справи, що розглядається Судом.

63. Не можна посилатись на неврахування висновку Верховного Суду, як на підставу для касаційного оскарження, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення.

64. До того ж алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить в першу чергу від позиції сторін спору, а також доводів і доказів, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, визначають фактичні обставини у справі, що формуються, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування, який може змінюватися в процесі її розгляду.

65. Так, у наведених скаржником справах предметом розгляду були позови: фізичної особи до ГУ ПФУ в Черкаській області про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних внаслідок невиконання грошового зобов`язання; фізичної особи до ДКСУ, Управління ДКСУ про відшкодування моральної шкоди, стягнення пені, інфляційних втрат і трьох процентів річних; ТОВ "Харківгаз Збут" до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання та водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), управління багатоквартирним будинком, вивезення побутового сміття та рідких нечистот; ТОВ "Хімагромаркетинг" до ПП "Ольвія" про стягнення заборгованості за договором поставки (основний борг, пеня, штраф та відсотки річних); ТОВ "Аскоп-Україна" до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві та Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у місті Києві про стягнення грошових коштів (інфляційні втрати та 3 % річних), внаслідок прострочення відшкодування з Державного бюджету України суми податку на додану вартість.

66. Натомість у цій справі № 910/15704/24 предметом розгляду є позов про стягнення втрат від інфляції та 3% річних у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про врегулювання небалансів електричної енергії в частині оплати електроенергії для врегулювання небалансів у встановлений цим правочином строк.

67. При цьому, правовідносини у цій справі регулюються, зокрема, спеціальними нормами законодавства - Законом України "Про ринок електричної енергії" та Правилами ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 307, а також такі правовідносини стосуються учасників балансуючого ринку електричної енергії.

68. Відтак, предмет спору та характер фактичних обставин, встановлених у справах, наведених скаржником, та у справі, що розглядається, є різними.

69. Відтак, доводи скаржника про те, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19), від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19), не знайшли свого підтвердження під час касаційного провадження у справі № 910/15704/24.

70. Щодо доводів скаржника про наявність підстав відступлення від висновків Верховного Суду, викладених у пункті 86 постанови від 15.06.2022 у справі № 910/6639/21, пункті 5.37 постанови Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 910/6635/21, пункті 17.23 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.02.2023 у справі № 910/9374/21, пунктах 41, 42 постанови Верховного Суду від 24.07.2024 у справі № 910/11130/21, оскільки умовами договору про врегулювання небалансів не визначений обов`язок розрахунку власними коштами ОСП незалежно від достатності коштів на рахунку зі спеціальним режимом використання та за приписами статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлені виключні підстави, коли ОСП може вносити на свій поточний рахунок із спеціальним режимом використання кошти з власного поточного рахунка - у разі системних обмежень, обставини які не були встановлені судами у даних судових рішеннях, колегія суддів зазначає наступне.

71. Висновком, сформульованим у справі № 910/9374/21, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, від якої не вбачав підстав відступати Верховний Суд у справі № 910/11130/21, підтвердила правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 910/6635/21, від 15.06.2022 у справі № 910/6639/21, від 08.06.2022 у справі № 910/6636/21, від 18.10.2022 у справі № 910/6578/21, та не знайшла підстав для відступу від аналогічних висновків, наведених у вказаних постановах. 

72. Відповідно до положень частини першої статті 36 Закону "Про судоустрій і статус суддів" основним завданням Верховного Суду є забезпечення сталості та єдності судової практики. 

73. Отже, для відступу від правової позиції, раніше сформованої Верховним Судом, необхідно встановити, що існує об`єктивна необхідність такого відступу саме у конкретній справі.

74. При цьому, принцип правової визначеності вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема, їх передбачуваності (прогнозованості) і стабільності.

75. Єдність однакового застосування закону забезпечує правову визначеність та втілюється шляхом однакового застосування судом того самого закону в подібних справах.

76. Причинами для відступу можуть бути вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість); зміни суспільного контексту.

77. З метою забезпечення єдності та сталості судової практики для відступу від висловлених раніше правових позицій Верховного Суду суд повинен мати ґрунтовні підстави: попередні рішення мають бути помилковими, неефективними чи застосований у цих рішеннях підхід повинен очевидно застаріти внаслідок розвитку в певній сфері суспільних відносин або їх правового регулювання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16).

78. Отже, необхідність відступу від правових позицій Верховний Суд повинен мати тільки важливі підстави, реальне підґрунтя, суд не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності вагомої для цього причини, а метою відступу може слугувати виправлення лише тих суперечностей (помилок), що мають фундаментальне значення для правозастосування.

79. Згідно з частиною другою статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

80. Оскільки викладений колегією суддів Верховного Суду у справах № 910/6635/21, № 910/6639/21, підтриманий об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 905/77/21 та колегією суддів Верховного Суду у справі № 910/11130/21 правовий висновок щодо застосування частини четвертої статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" є чітким, зрозумілим, актуальним, то судова колегія не вбачає підстав для повторної передачі справи на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з метою відступу від наведеної правової позиції. 

81. Доводи, наведені у касаційній скарзі, таких висновків не спростовують та по суті є незгодою останнього з результатом вирішення спору. 

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

82. Згідно з пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновки щодо застосування норм права, які викладені у постановах Верховного Суду та на які посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

83. Пунктом 1 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

84. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 309 Господарського процесуального кодексу України).

Судові витрати

85. Судовий збір за подання касаційної скарги у порядку, передбаченому статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на скаржника. 

Керуючись статтями 129, 296, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційне провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2025 у справі № 910/15704/24, відкрите на підставі пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрити.

2. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" у частині підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 2 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2025 у справі № 910/15704/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча І. Кондратова

Судді Г. Вронська

Н. Губенко