Провадження № 2-а/243/17/2026
Справа № 243/9673/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді - Агеєвої О.В.,
за участю секретаря судового засідання - Кобець О.М.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Хороша Ксенія Геннадіївна до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Хороша Ксенія Геннадіївна про скасування постанови про адміністративне правопорушення. Позов обґрунтований наступним. 24.09.2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 920 про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Відповідно до тексту постанови № 920 від 24.09.2025 р. ОСОБА_1 не з`явився вчасно за повісткою до ТЦК та СП, під час розгляду протоколу громадянин ОСОБА_1 був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Крім того, на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17000,00 грн. Копію даної постанови громадянин ОСОБА_1 отримав 10.10.2025 року через представника адвоката Хорошу К.Г. Із зазначеною постановою про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не згоден, вважає себе таким, що не вчиняв адміністративного правопорушення, постанову № 920 від 24.09.2025 року – необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. По-перше, для доведення вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не достатньо лише одного адміністративного протоколу, в якому зазначаються обставини скоєння правопорушення. Тобто, до протоколу повинні бути додані й інші докази. В той же час, при розгляді адміністративного протоколу уповноважена на це особа повинна проаналізувати усі докази та здійснити їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, як того вимагає ст. 252 КУпАП. Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення № 920, складеного відносно ОСОБА_1 відсутні будь-які посилання на докази, якими підтверджується факт вчинення адміністративного правопорушення. До протоколу не додано копії поштового відправлення, повістки із зазначенням дати та часу прибуття, або іншого доказу обізнаності особи про дату час та місце прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто докази винуватості у вчиненні інкримінуємого адміністративного правопорушення відсутні та не досліджувались. Тобто, ніяких доказів скоєного правопорушення а ні посадовою особою, що складала адміністративний протокол відносно ОСОБА_1 , а ні особою, що його розглядала та виносила постанову про притягнення до адміністративного правопорушення, надано та оцінено не було. В протоколі та постанові про притягнення до адміністративної відповідальності не зазначено і не встановлено навіть яким саме чином було направлено або вручено повістку, також не зазначено місце та час вчинення адміністративного правопорушення.
Текст постанови про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 практично повністю дублює текст складеного відносно нього адміністративного протоколу, що свідчить про упередженість та не об`єктивність посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 під час складання адміністративного протоколу № 920 та його розгляду.
По-друге, підставою притягнення позивача до відповідальності вказано факт вчасного не прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 за повісткою. Про те, що позивач не з`явився і не отримував повістку поштою від ІНФОРМАЦІЯ_4 він дізнався вже від сусідів, де він мешкав, і куди з`явилися працівники поліції. ОСОБА_1 був у справах у м. Слов`янськ, за місцем своєї реєстрації, крім того в цей час він проходив обстеження у лікарів, лікувався, та по можливості прибув самостійно одразу, але вже до ІНФОРМАЦІЯ_5 для оформлення відстрочки та проходження ВЛК. Але за цей час ІНФОРМАЦІЯ_6 оголосив ОСОБА_1 у розшук, хоча телефоном, та на електронну пошту він намагався повідомити про те, що хворіє і залишився за місцем реєстрації у АДРЕСА_1 . Умислу ухилятися від явки до ТЦК та СП у ОСОБА_1 не було, бо він має право на відстрочку згідно п.9 ч 1 ст 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» по догляду за хворою матір`ю.
Крім цього, позивач зазначає про те, що пунктом 27 Порядку № 560 передбачено, що під час мобілізації громадяни викликаються до районних (міських)територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів з метою: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби. Пунктом 41 Порядку № 560 визначено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Постановою КМУ № 270 від 05.03.2009 року затверджено «Правила надання послуг поштового зв`язку» (далі Правила№ 270). Ці Правила визначають порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та регулюють відносини між ними. Пунктом 82 вказаних Правил № 270 передбачено, що рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.
Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
За таких підстав відсутність в адміністративній справі доказів, свідчить про суттєві порушення Закону з боку посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_7 , а оскаржувана постанова про притягнення громадянина ОСОБА_1 є незаконною та необґрунтованою. А тому позивач та його представник вважають, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
На підставі викладеного позивач просить суд скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 від 29 вересня 2025 року № 920 , якою громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 17000 гривень, за відсутності в діях останнього події та складу правопорушення. Провадження в адміністративній справі № 920 закрити.
У відповідності до ч.8 ст. 262 КАС України, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).
Від представника відповідача тимчасово виконуючого обов`язки начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтований наступним.
Щодо надання інформації стосовно ОСОБА_1 , представник відповідача повідомляє наступне: 26.06.2025 р. засобами ІКС "Оберіг" була автоматично створена і відправлена поштовим оператором «Укрпошта» повістка з трек номером 0610264712524, номер повістки 4215263 згідно якої ОСОБА_1 повинен був 06.07.2025 з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_1 , не з`явився у зазначену дату і час в повістці до ІНФОРМАЦІЯ_4 чим скоїв правопорушення передбачене ч. З ст. 210-1 КУпАП.
22.09.2025 року гр-н ОСОБА_1 , був запрошений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_9 де відносно нього уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_9 був складений адміністративний протокол за вчинення правопорушення передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. В подальшому адміністративний протокол був розглянутий керівником ІНФОРМАЦІЯ_7 та винесена постанова про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності. Під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення було враховане пояснення громадянина ОСОБА_1 , виходячи з якого можна дійти висновку про не доброчесність громадянина ОСОБА_1 , так як він стверджує, що не отримував повістку , визнаючи, що був відсутній за місцем мешкання , оскільки знаходився на лікуванні, про що повідомив ІНФОРМАЦІЯ_10 , що свідчить про обізнаність громадянина ОСОБА_1 , про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також громадянин ОСОБА_1 , власноруч написав, що був відсутній за місцем мешкання, але не став на облік у ТЦК та СП, як особа яка прибула з іншої місцевості.
Відповідно до постанови КМУ № 560 у редакції від 30.05.2025 яка діяла на час відправлення повістки а саме пункту 24:
У разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 (на далі порядок 1487) пунктом 79 передбачено:
79. Районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; виявляють призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку; організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий) підпис та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям; організовують взаємодію з державними органами, підприємствами, установами та організаціями щодо строків та способів звіряння даних списків персонального військового обліку та карток первинного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також їх оповіщення; організовують та забезпечують зберігання облікової документації призовників, військовозобов`язаних та резервістів, персональних даних, які містяться в них; розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням призовниками, військовозобов`язаними та резервістами, посадовими особами державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій правил військового обліку, законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а також зіпсуттям або недбалим зберіганням військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними та резервістами, які перебувають у запасі СБУ, розвідувальних органів); повідомляють органам досудового розслідування про факти, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення громадянами, які ухиляються від військового обліку або навчальних та спеціальних зборів, призову на базову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період; звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції (у разі неможливості складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення) для доставлення осіб, які скоїли адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою складення протоколів про адміністративні правопорушення, до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому ця особа перебуває (повинна перебувати) на військовому обліку, з урахуванням вимог абзацу третього пункту 56 цього Порядку;
6. Національна поліція: за повідомленнями районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів (додаток 19) здійснює досудове розслідування стосовно осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, передбачені статтями 335, 336, 337 Кримінального кодексу України; за зверненням районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ та розвідувальних органів (яке має містити прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), дату народження, інші дані (за наявності), передбачені статтею 7 Закону України “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів”, підставу (порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку; порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію), унікальний вихідний номер та кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи), надісланим у вигляді набору даних шляхом електронної інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та єдиною інформаційною системою МВС, здійснює адміністративне затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до найближчого районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ. У разі відсутності технічної можливості передачі даних такі звернення надсилаються в паперовій формі.
На підставі вище викладеного вбачається, що інформація яка внесена в базах ІНФОРМАЦІЯ_2 про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 , відповідає дійсності.
З урахуванням викладеного представник відповідача просить суд відмовити у задоволені позову. 
За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.6 ст. 162 КАС України.
Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 24.09.2025 року ТВО начальника ТЦК та СП ІНФОРМАЦІЯ_7 полковником ОСОБА_2 було розглянуто матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина Статіви ОСОБА_4 та винесено постанову № 920, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000,00 грн. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що підставою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стало те, що 06.07.2025 року останній не з`явився вчасно за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим порушив вимоги п.1, п.3 ст. 22 та п. 2 ст. 26 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Не погоджуючись з вказаною постановою позивач вказує на те, що він не отримував повістку поштою від ІНФОРМАЦІЯ_4 . Від сусідів, де він мешкав, дізнався про те, що до нього з`являлися працівники поліції. ОСОБА_1 був у справах у м. Слов`янськ, за місцем своєї реєстрації, крім того в цей час він проходив обстеження у лікарів, лікувався, та по можливості прибув самостійно одразу, але вже до ІНФОРМАЦІЯ_5 для оформлення відстрочки та проходження ВЛК. Але за цей час ІНФОРМАЦІЯ_6 оголосив ОСОБА_1 у розшук, хоча телефоном, та на електронну пошту він намагався повідомити про те, що хворіє і залишився за місцем реєстрації у АДРЕСА_1 . Умислу ухилятися від явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_1 не було, бо він має право на відстрочку згідно п.9 ч 1 ст 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» по догляду за хворою матір`ю.
В матеріалах справи міститься копія протоколу про адміністративне правопорушення № 920, з якої вбачається, що 22.09.2025 року діловодом групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_9 , солдатом ОСОБА_5 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 920 відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 про те, що 06.07.2025 року ОСОБА_1 не з`явився вчасно за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_4 , порушивши вимоги п.1, п.3 ст. 22 та ч.2 ст. 26 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, скоївши дане правопорушення в умовах дії на територіях України особливого періоду. 
Крім того, протокол про адміністративне правопорушення містить пояснення громадянина ОСОБА_1 , з яких вбачається, що з протоколом він не згоден, так як знаходився на лікуванні на момент прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що був повідомлений електронною поштою вказаними ТЦК та СПА. Повістки не отримував, так як був відсутній по місту проживання.
Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.
Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Відповідно до ст. 287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, суди, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряють чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно ч. 1 ст. 9 КУПАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Тобто, зі змісту наведених норм вбачається, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Судом встановлено, що 22.09.2025 року діловодом групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_9 , солдатом ОСОБА_5 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 920 відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 про те, що 06.07.2025 року ОСОБА_1 не з`явився вчасно за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_4 , порушивши вимоги п.1, п.3 ст. 22 та ч.2 ст. 26 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію№, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, скоївши дане правопорушення в умовах дії на територіях України особливого періоду. 
Так, відповідно до п.1, п.3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Пунктом 2 ст. 26 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.
Відповідно до ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України)). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Процедуру складання ТЦК та СП протоколів та оформлення матеріалів про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони №3 від 01.01.2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 року за №36/41381.
При цьому, суд зауважує, що законодавцем імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності.
Згідно із ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Зі змісту Постанови № 920 від 24.09.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у зв`язку з тим, що, 06.07.2025 року не з`явився вчасно за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_4 , порушивши вимоги п.1, п.3 ст. 22, та п. 2 ст. 26 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Так, в силу п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення та вина особи у його вчиненні, доводяться шляхом надання належних доказів.
Згідно зі ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви що доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Сама лише постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, а є лише рішенням суб`єкта владних повноважень.
Суд звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача. Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2020 року у справі № 524/9716/16-а, від 15.11.2018 року у справі № 524/5536/17 та від 17.07.2019 року у справі № 295/3099/17.
Так, представником відповідача до відзиву надана копія повістки № 4215263 на ім`я ОСОБА_1 , та копію опису вкладення до рекомендованого поштового відправлення.
Разом з тим, відповідачем не надано жодного доказу, який би свідчив про те, що позивач дійсно отримав зазначену повістку. 
Тобто, із наданих матеріалів справи не вбачається жодного належного доказу того, що позивач був належним чином повідомлений про виклик до територіального центру комплектування і соціальної підтримки у порядку, передбаченому статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 
Складання постанови без будь-яких фактичних доказів вчинення адміністративного правопорушення є неправомірним та незаконним, зазначена позиція викладена у Постанові Верховного Суду у справі №357/10134/17 від 23.10.2019, подібні постанови підлягають скасуванню.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачяться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
В своєму рішенні від 26.02.2019 року № 1-р/2019 Конституційний Суд України зауважив, що «елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд звертає увагу на те, що згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З огляду на викладене, суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, повно, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив, що належними та допустимим доказами відповідачем не доведено обґрунтування правомірності винесення оскаржуваної постанови, а також факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що свідчить про необґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. 
Згідно з ч. 3ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що обставини, викладені в позовній заяві в обґрунтування позову знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, у зв`язку з чим адміністративний позов підлягає задоволенню, а постанова скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення щодо позивача за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
На підставі викладеного, з урахуванням того, що відповідачем не було доведено правомірності свого рішення, суд доходить висновку, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на задоволення позовних вимог, суд вважає можливим стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 605,60 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 8, 9, 77, 90, 139, 159, 229, 241-246, 255, 268, 269, 286, 293, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Хороша Ксенія Геннадіївна до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення- задовольнити.
Скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 від 29 вересня 2025 року № 920 , якою громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 17000 гривень, за відсутності в діях останнього події та складу правопорушення.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення № 920 відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_2 , який проживає по АДРЕСА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн.. (шістсот п`ять грн. 60 коп.).
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня складення в повному обсязі до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 31 березня 2026 року.

Суддя Слов`янського
міськрайонного суду 
Донецької області   О.В. Агеєва