Справа № 209/7609/25
Провадження № 2/209/251/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)
20 лютого 2026 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд міста Кам`янського
у складі: головуючої судді - Корнєєвої І.В.
за участі секретаря – Пиндик Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс", треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:
Представник позивача –адвокат Серебрякова І.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс", треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 
На обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 30 грудня 2021 року приватним виконавцем Макаренко А.С. відкрито виконавче провадження ВП № 68025627 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" заборгованості в розмірі 13 640,00 грн. Підставою для відкриття виконавчого провадження став виконавчий напис № 60071 від 31.03.2021 року , вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. Про існування заборгованості позивачу стало відомо випадково через додаток «Дія», в результаті чого адвокатом 15.09.2025 року був направлений адвокатський запит № 15-09/1 до приватного виконавця Макаренко А.С. про надання копії постанови про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу до Автоматизованої системи виконавчих проваджень, яку позивач не отримував. 
Позивач вважає, що стягнення заборгованості шляхом вчинення виконавчого напису є незаконним та безпідставним , а виконавчий напис таким , ща не підлягає виконанню з огляду на наступне.
31 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. був вчинений виконавчий напис № 60071 про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" заборгованості в розмірі 13 640,00 грн.
Позивач не був повідомлений про вчинення нотаріусом виконавчого напису та відкриття виконавчого провадження , про їх наявність позивач дізнався тільки у 2025 році , та з врахуванням карантині у зв`язку з Ковід-19 та впровадженням військового стану строк позовної давності позивачем не пропущений.
Про існування заборгованості позивач нічого не знав. Відповідачем не була направлена на адресу позивача письмова вимога чи претензія про сплату боргу, що свідчить про неналежне повідомлення про існування боргу , чим позбавив позивача оскаржити борг у судовому порядку та надати письмові заперечення проти нього . Таким чином , на теперішній час , є підстави вважати, що заборгованість не є безспірною, а виконавчий напис таким, що вчинений з порушенням вимог чинного законодавства, що підлягає скасуванню.
Вчинення виконавчого напису здійснюється лише на підставі оригіналу нотарільно посвідченого договору. З огляду на те, що що кредитний договір (договір споживчого кредиту № 656383-А від 18.09.2019) нотаріально посвідчений не був , то у приватного нотаріуса не було правових підстав для його вчинення, а відтак оскаржуваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню.
Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надсилання банком письмової вимоги боржнику про усунення порушень. Позивач не отримував письмової вимоги від відповідача про усунення порушень та не знав про наявність цих порушень, факт подання цього документу нотаріусу не може бути підтверджений відповідачем. 
Позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №60071 від 31.03.2021 року , вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (02094, Україна, місто Київ, Б. Верховної Ради , буд.34, офіс 511, ідентифікаційний код: 42254696) заборгованості в розмірі 13 640,00 грн. (тринадцять тисяч шістсот сорок грн. 00 коп.), стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються із судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1211,20 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 10 000,00 грн.
Позивач та його представник - адвокат Серебрякова І.М. в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивача підтримали в повному обсязі згідно обставин викладених в позовній заяві та просили позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували .
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час , дату і місце розгляду справи повідомлявся належним чином , про причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутності представника не надав, надав пояснення по справі , у яких заперечував проти задоволення позову про стягнення витрат на професійну правничу допомогу , вважаючи ці витрати не співмірними та не підтвердженими належними доказами. Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на правничу допомогу . 
У відповідності до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов, як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Третя особа приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. в судове засідання не з`явилась, пояснень на позовну заяву не надала, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронних листів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.
31 березня 2021 року приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. було винесено виконавчий напис №60071 щодо стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою:   АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ,який є боржником за кредитним договором 656383-А від 18 вересня 2019 року , укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН», ідентифікаційний код юридичної особи 40071779, правнаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав вимоги за кредитними договорами № 40071779-26 від 20 листопада 2019 є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС», ідентифікаційний код юридичної особи – 41717584, правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 28/1220-01 від 28 грудня 2020 є ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС», ідентифікаційний код юридичної особи- 42254696, місце знаходження : 02002 , місто Київ , вул. Сверстюка Євгена, будинок 11-А, офіс605, реквізити: НОМЕР_2 в ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК», МФО 380634, далі іменований Стягувач, заборгованість за Кредитним договором 656383-А від 18 вересня 2019 року за період з 28 грудня 2020 року по 10 березня 2021 року, яка складається з : сума заборгованості – 12 440,00 грн., прострочена заборгованість за сумою кредиту 5 000,00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом – 4 950,00 грн., строкова заборгованість за штрафами та пенями – 2 490,00 грн., оплата за вчинення виконавчого напису -1 200,00 грн.,загальна сума заборгованості – 13 649, оо грн.(а.с.24,16-23).
Приватним виконавцем на підставі виконавчого напису нотаріуса №60071 від 31.03.2021 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №68025627 від 30 грудня 2021 року (а.с.13), яка була надана позивачу на виконання адвокатського запиту № 15-09/1 від 15.09.2025 р. (а.с.12).
За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).
Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (тут і далі - у редакції, чинній на час вчинення нотаріальної дії) та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок).
Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів міститься у главі 14 Закону України «Про нотаріат» та главі 16 розділу ІІ Порядку.
Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку).
Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку).
Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку.
У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172».
У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису».
У постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 204/4071/14 (провадження № 61-360св18), від 09 лютого 2022 року у справі № 547/210/20 (провадження № 61-16834св21) зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постановах від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження №14-278гс18).
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.
Так, зазначена постанова КМУ № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.
У Постанові ВП ВС від 21.09.21 у справі № 910/10374/17 Велика Палата Верховного Суду підтримала власний правовий висновок щодо строку звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, визначивши, що норми частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній на час ухвалення) варто застосовувати разом із нормами частини другої статті 88 цього Закону та статті 257 Цивільного кодексу України, які передбачають трирічний строк від дня виникнення права вимоги, в межах якого вчиняється виконавчий напис.
Виконавчий напис, вчинений на підставі не посвідченого нотаріально кредитного договору, є таким, що не підлягає виконанню (у правовідносинах із 22 лютого 2017 року).
Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що виконавчий напис вчинений із порушенням закону, оскільки нотаріус не переконався в безспірності боргу та порушив вимоги щодо процедури оформлення і змісту виконавчого напису.
Суд погоджується з позицією позивачу, бо у судовому засіданні встановлено, що кредитний договір № 656383- А від 18.09.219 року нотаріально не посвідчений , відповідачем не направлялась позивачу вимога про погашення боргу та на погоджувалася з позивачем сума заборгованості за кредитним договором. 
Крім того, пунктом 10 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» роз`яснено, належним чином вручене повідомлення боржника про вчинення виконавчого напису впливає на правильне вирішення справи. Будь-яких документів, які б підтверджували отримання позичальником вимоги банку приватному нотаріусу не надано. 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Таким чином приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився про відсутність на час пред`явлення вимоги спору, отже виконавчий напис нотаріуса має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується наступним.
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат,пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу.
Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
12 вересня 2025 року між ОСОБА_1 та адвокатом Серебряковою І.М. укладено Договір про надання правничої допомоги, відповідно до якого гонорар адвокату визначається у додатковій угоді (а.с. 25-26).
12 вересня 2025 року між ОСОБА_1 та адвокатом Серебряковою І.М. укладено додаток до Договору про надання правничої допомоги від 12.09.2025 року , у якому міститься детальний опис виконаних робіт відповідно до договору про надання правової допомоги від 12.09.2025 року , згідно з яким позивачу надано правову допомогу на суму 10 000,00 гривень, які сплачені позивачем адвокату відповідно до квитанції № 1 від 12.09.2025 року (а.с.27,28).
Відповідачем не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження неспівмірності зі складністю справи та виконаними адвокатом робіт, затраченим адвокатом часом на виконання робіт , значенням справи для позивача.
На підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягає сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 1211,20 грн.(а.с.31,32).
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс", треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню- задовольнити.
Визнати виконавчий напис №60071 від 31.03.2021 року , вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (02094, Україна, місто Київ, Б. Верховної Ради , буд.34, офіс 511, ідентифікаційний код: 42254696) заборгованості в розмірі 13 640,00 грн. (тринадцять тисяч шістсот сорок грн. 00 коп.) таким, що не підлягає виконанню.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (02094, Україна, місто Київ, Б. Верховної Ради , буд.34, офіс 511, ідентифікаційний код: 42254696) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000(десять тисяч) грн. 00 коп.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному апеляційному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя     І.В. Корнєєва