Справа 524/734/26
Провадження 2/524/2229/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2026          м. Кременчук
Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі
головуючого судді Мельник Н.П.,
з участю секретаря судового засідання Шаполова К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
УСТАНОВИВ:
ТОВ "ФК "Ейс" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 2662,40 грн судового збору та 7000,00 грн витрати на професійну правничу допомогу.
На обґрунтування позову зазначено, що 29.03.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладений кредитний договір № 7735654 в сумі 7000,00 грн у формі електронного документа з використанням електронного підпису.
Відповідач за допомогою мережі інтернет перейшла на офіційний сайт первісного кредитора, ознайомилась із правилами надання грошових коштів у позику, що є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску виявила намір на отримання коштів, подавши відповідну заявку, в якій вказала свої персональні дані (прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, електронну пошту, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/ проживання).
Відповідач підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора "C8168", згідно умов якого взяла на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами у встановлені строки, однак зазначених зобов`язань не виконує.
Станом на день подання позову до суду заборгованість за договором становить 31710,00 грн, що складається із заборгованості за кредитом – 7000,00 грн, заборгованості по відсоткам – 18480,00 грн, заборгованість по штрафним санкціям - 6230,00 грн. 
06.02.2026 судом отримана інформація про зняття із зареєстрованого місця проживання відповідача.
11.02.2026 відкрите провадження за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. За клопотанням представника позивача витребувані від АТ КБ «Приватбанк» документи / інформація.
12.03.2026, 21.04.2026 у судове засідання не з`явились:
представник позивача у судові засідання не з`являлись, просили розглянути справу за відсутності їхнього представника, проти заочного розгляду справи не заперечували, про що зазначили в позові.
відповідач у судові засідання неодноразово не з`являвся, про місце та час судового розгляду повідомлений належним чином на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України, згідно якої відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Про причини неявки відповідач суду не повідомляла, заяв про розгляд справи за її відсутності та відзив не подала.
07.04.2026 від АТ КБ «Приватбанк» надійшла витребувана інформація, згідно якої на ім`я відповідача емітована картка із зазначенням її номера, вказані відомості про фінансовий номер телефону відповідача, надано виписку по рахунку за період з 29.03.2024 по 03.04.2024 з інформацією про зарахування на ім`я відповідача 7000,00 грн.
На підставі ст. ст. 280, 281, ч. 5 ст. 259 ЦПК України суд ухвалив провести на підставі наявних доказів заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11ЦПК України.
З`ясувавши обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достатність, взаємозв`язок у сукупності, з`ясувавши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, судом встановлене таке.
29.03.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладений кредитний договір № 7735654 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.
Відповідач за допомогою мережі інтернет перейшла на офіційний сайт первісного кредитора, ознайомилась із правилами надання грошових коштів у позику, що є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску виявила намір на отримання коштів, подавши відповідну заявку, в якій вказала свої персональні дані (прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, електронну пошту, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/ проживання).
Відповідач підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора "C8168", згідно умов якого взяла на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами у встановлені строки, однак зазначених зобов`язань не виконує. Строк кредиту 360 днів з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Стандартна процентна ставка становить – 2,2 % в день та застосовується у межах строку кредиту. Знижена процентна ставка 0,88 % в день.
За умов кредитного договору, 29.03.2024 первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «Пейтек» на платіжну картку № НОМЕР_1 , що свідчить доказом прийняття відповідачем пропозиції кредитодавця. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі, що підтверджується повідомленням від ТОВ «Пейтек» із відміткою та додатком до нього
Відповідач належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконувала, внаслідок чого станом на момент подання позову згідно розрахунку ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» утворилася заборгованість в сумі 31710,00 грн, що складається із заборгованості за кредитом - 7000,00 грн, заборгованості по відсоткам – 18480,00 грн, заборгованість за штрафними санкціями – 6230,00 грн.
Інформацією, наданою АТ КБ «Приватбанк», стверджується, що на ім`я відповідача емітована картка із зазначенням № № НОМЕР_1 , зазначений номер рахунка, фінансовий номер телефону відповідача, а також зазначено, що 29.03.2024 зарахувано на рахунок відповідача 7000,00 грн.
Щодо стягнення заборгованості по прцентам в сумі 18480,00 грн.
Ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦПК України (ст. 1050 ЦК України).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
22.11.2023 прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі - Закон № 3498-ІХ), яким внесені зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (п.п. 6 п. 5 розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено п. 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (п.п. 13 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).
Частиною 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1 %.
При цьому тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ, установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати:
протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22.04.2024 включно);
протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 19.08.2024 включно) (п. 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»).
З розрахунку заборгованості слідує нарахування процентів за період з 29.03.2024 по 26.07.2024 включно (120 днів) у розмірі стандартної процентної ставки 2,2 % в день на суму 18480,00 грн.
Розмір заборгованості по процентам, нарахований за період з 29.03.2024 по 22.04.2024 включно (25 днів) не перевищує розміру денної процентної ставки, визначеної законодавтсвом та підлягає стягненню з відповідача.
На переконання суду, з урахуванням вимог діючого законодавства, відсотки за користування кредитними коштами за період з 23.04.2024 по 27.07.2025 включно (96 днів)мають бути перераховані за ставкою 1,5 % на суму 10080,00 грн (7000,00 х 1,5 % х 96 днів).
Таким чином, загальний розмір нарахованих процентів, що підлягають стягненню із відповідача становить 13930,00 грн (3850,00 грн + 10080,00 грн).
Щодо стягнення штрафних санкцій в сумі 6230,00 грн.
З розрахунку заборгованості слідує нарахування штрафу за період з 02.05.2024 по 27.07.2024 включно в сумі 6230,00 грн.
Згідно п.п. 6.4.1, 6.4.2 договору передбачено, що у випадку невиконання та / або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та / або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити Товариству штраф в сумі 210,00 грн на 4-й день такого невиконання та / або неналежного виконання; в сумі 70,00 грн, починаючи з 5-го дня за кожний день невиконання та / або неналежного виконання.
Разом з тим, З 24.02.2022 відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану"» в Україні введений режим воєнного стану. 
Законом України № 2120-IX від 15.03.2020 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнений п. 18, згідно якого у період дії воєнного, надзвичайного стану та у 30-денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику наданий кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
На підставі викладеного, вимога щодо стягнення з відповідач штрафу в сумі 6230,00 грн задоволенню не підлягає.
Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ст. 207 ЦК України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст. 626,628 ЦК України).
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди ( ч 1ст 638 ЦК України).
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі ( абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України).
З аналізу наведених норм, слідує, що будь-який вид укладеного договору на підставі ЦК України може мати електронну форму та є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 по справі № 732/670/19, від 23.03.2020 по справі № 404/502/18, від 07.10.2020 по справі № 127/33824/19.
Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон), п. 6 ч.1ст. 3 якого визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно - цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. ст. 610, 611 ЦК України).
Судом установлені порушення відповідачем умов договору шляхом неналежного виконання взятих на себе зобов`язань.
Досліджені по справі докази дають достатні підстави для висновку, що після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування.
Свої договірні зобов`язання кредитодавець виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит в обумовленій договором сумі. Відповідач зобов`язання у визначений договором строк не виконав, контррозрахунку суми заборгованості та процентів за користування кредитними коштами не надано. Існування заборгованості перед позивачем стверджується доданими до позову документами.
Протягом строку дії кредитного договору відповідач не звернувся до суду із заявою про розірвання кредитного договору чи визнання його (або його окремих положень) недійсним (ми).
Доказів протилежного матеріали справи не містять та суду не надано. 
Щодо відступлення права вимоги.
23.10.2024 між ТОВ "Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс укладений договір факторингу №23.10/24-Ф, згідно умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. 
Таким чином, відповідно до реєстру боржників б/н від 23.10.2024 до договору факторингу 1та акту прийому –передачі боржників від 23.10.2024 до договору факторингу 1до ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача.
16.05.2025 ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» та ТОВ "ФК "Ейс" укладено договір факторингу № 16/05/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників б/н від 16.05.2025 до договору факторингу 1 та акту прийому – передачі боржників від 23.10.2024 до договору факторингу 2 до ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 31 710,00 грн. Факт переходу прав вимог за кредитними договорами, які зазначені у реєстрі боржників б/н від 16.05.2025 до позивача підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу 2. 
ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» та ТОВ "ФК "Ейс" не здійснювали жодних нарахувань за кредитним договором. На дату подання заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідача за кредитним договором. Відповідач зобов`язання за договором не виконала.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: (1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); (2) правонаступництва; (3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); (4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 514 ЦКУкраїни до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.ч. 1, 2 ст. 512 ЦК України).
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст.516 ЦК України).
Кредитний договір та договір факторингу є оспорюваними правочинами, а оскільки ця презумпція не спростована, зокрема, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, останні вважаються правомірними.
Положеннями ст. 204 ЦК України закріплена презумпція правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, що набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 по справі № 191/5077/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 по справі № 2-383/2010).
У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 по справі № 191/5077/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 по справі № 2-383/2010).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Указані вимоги процесуального закону покладають тягар доказування на сторони, що забезпечуватиме реалізацію принципу змагальності у судовому процесі. Реалізація такого принципу здійснюється через стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Застосування такого підходу оцінки доказів відповідає позиції Верховного Суду у справах № 910/18036/17 від 02.10.2018, № 917/1307/18 від 23.10.2019.
У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 по справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 по справі № 235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.
Під час розгляду справи, судом забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості (ст. 129 Конституції України).
Європейський суд з прав людини вказав, що Суд нагадує, що п.1 ст.6 Конвенції з прав людини зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення («Pronina v. Ukraine», n. 63566/00, 18.07.2006).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: (1) у разі задоволення позову - на відповідача; (2) у разі відмови в позові - на позивача; (3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 1, 5, 6 ст. 137 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. 
Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 02.10.2019 по справі № 815/1479/18, від 15.07.2020 по справі № 640/10548/19, від 21.01.2021 по справі № 280/2635/20.
З урахуванням відсутності клопотання сторони відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені витрати, що стверджується доданими документами до позову, пропорційно розміру задоволених вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволені частково в сумі 20930,00 грн (66,00 % від 31710,00 грн), з відповідача на користь позивача слід стягнути 1598,78 грн (66,00 % від 2422,40 грн) судового збору, сплаченого за подання позову до суду та 4620,00 грн (66,00 % від 7000,00 грн) витрат на професійну правничу допомогу (ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України).
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).
Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 77 - 80, 141, 247, 259, 263 - 265, 280 - 284 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Задовольнити частково позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс».
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 7735654 від 29.03.2024 в сумі 20930 грн 00 коп, 1598 грн 78 коп судового збору та 4620 грн 00 коп витрат на професійну правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої упродовж тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня розгляду заяви про перегляд заочного рішення у разі його не скасування. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», код ЄДРПОУ 42986956, місцезнаходження: м. Київ, вул. Поправки Юрія, 6, каб. 13;
відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя          Н.П. Мельник