П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/10266/25	

Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В.В.
Дата і місце ухвалення 16.12.2025р., м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Бойка А.В.,
суддів: Тарновецький І.І.,
Шевчук О.А.,
за участю секретаря – Кніш Д.А., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:
У вересні 2025 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача №1746814290707 від 01.09.2025 року про застосування штрафних санкцій в сумі 1518559,00 грн. та №1105214290707 про застосування штрафних санкцій в сумі 1020,00 грн.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.12.2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 25.06.2025р. №1105214290707 про застосування штрафних санкцій в сумі 1020 гривень.
В задоволенні позову в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 01.09.2025р. №1746814290707 про застосування штрафних санкцій в сумі 1 518 559 грн. – відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Апелянт вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності висновки відповідача щодо ненадання ним в повному обсязі документів на виконання запиту від 22.05.2025 року та щодо відсутності первинних документів у підтвердження походження та обліку товарних запасів. 
Позивач зазначає, що йому в день проведення перевірки 22.05.2025 року було вручено письмове звернення, яке містило вимоги про надання документів, в тому числі передбачених пунктом 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». У зверненні відповідач вимагав надання документів не тільки на початок перевірки 22.05.2025 року, а до 27.05.2025 року. 
Як зазначив апелянт, ці документи були надані в строк, протягом якого проводилась перевірка, проте контролюючим органом вказані документи не були прийняті до уваги, внаслідок чого податковий орган протиправно виніс оскаржувані податкові повідомлення-рішення. 
Також апелянт звернув увагу на те, що 10.06.2025 року ним були подані відповідачу заперечення і пояснення, які спростовували висновки акту перевірки та підтверджували відсутність будь-яких порушень. Як зазначив апелянт, у запереченнях були викладені обставини виконання запиту відповідача та надання первинних документів. 
Позивач заперечує порушення вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а також пункту 85.2 статті 85 ПК України, про які вказано контролючим органом в акті перевірки, а тому просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.12.2025 року у справі № 400/10266/25 частково і ухвалити нове судове рішення, яким задовільнити повністю позов ФОП ОСОБА_1 , а саме, визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Миколаївській області від 01.09.2025 року № 1746814290707 про застування штрафних санкцій в сумі 1 518 559,00 грн. В решті рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.12.2025 року у справі № 400/10266/25 залишити без змін. Також апелянт просить стягнути на його користь судові витрати, в тому числі, витрати по сплаті судового збору та витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, вказуючи на те, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду ним будуть подані відповідні докази по понесенню судових витрат.
Головне управління ДПС у Миколаївській області також подало апеляційну скаргу на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.12.2025 року, в якій посилалось на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Апелянт вказував, що на виконання запиту про надання документів (копій документів) ГУ ДПС у Миколаївській області від 22.05.2025 року, позивачем 27.05.2025 року на адресу ГУ ДПС у Миколаївській області був направлений лист, в якому він вказав, що для повного опрацювання запиту та надання всіх документів, зазначених у запиті, необхідно додатковий термін та фактично надано не повний об`єм запитуваних органом ДПС документів. 
Апелянт зазначив, що хоч позивачем на виконання запиту про надання документів (копій документів), була надана частина запитуваних документів, проте час направлення 17 год. 35 хв. (направлено кур`єрською службою «Нова пошта» в останній робочий день перевірки та вже після закінчення робочого часу органу ДПС). 
Апелянт вважає, що судом не взято до уваги, що під час проведення перевірки та до заперечень позивачем не надано банківські виписки, які підтверджують сплату за товар згідно видаткових накладних, а також до перевірки не надано товарно-транспортні накладні, будь-які документи поштових перевізників на вказаний товар. 
На думку апелянта, вказане свідчить про порушення позивачем вимог пункту 85.2 ст. 85 ПК України, згідно якого платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. 
Враховуючи викладене апелянт вважає, що податкове повідомлення-рішення від 01.09.2025 року №1105214290707 про застосування штрафних санкцій в сумі 1020,00 грн. прийнято правомірно та обґрунтовано, а тому скасуванню не підлягає, у зв`язку з чим просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.12.2025 року в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.06.2025р. № 1105214290707 та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне:
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою підприємцем з 24.04.2024 року та основним видом його діяльності є: інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; роздрібна торгівля комп`ютерами, периферійним устаткуванням і програмним забезпеченням у спеціалізованих магазинах; Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту.
Також встановлено, що ФОП ОСОБА_1 здійснює свою господарську діяльність з продажу товарів у магазині “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” за адресою: АДРЕСА_1 .
20.05.2025 року Головним управлінням ДПС у Миколаївській області, на підставі п.п. 80.2.3 п. 80.2 ст. 80, з урахуванням п.п. 69.351 п. 69 підрозділу 10 розділу Х «Перехідні положення» Податкового кодексу України, у зв`язку з отриманням звернення покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку ведення розрахункових операцій, був прийнятий наказ № 678-П «Про проведення фактичної перевірки», згідно якого працівникам ГУ ДПС у Миколаївській області доручено провести фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 , з 22 травня 2025 року, тривалістю 10 діб.
Відповідно до зазначеного наказу перевірка проводилась за період діяльності з 29.04.2024 року по дату закінчення перевірки з питання здійснення платником податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів, а також з питання дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з найманими працівниками.
Відповідно до наказу Головного управління ДПС у Миколаївській області від 20.05.2025 року №678-п «Про проведення фактичної перевірки» та направлень на перевірку від 21.05.2025 РОКУ №1180/14-29-07-10, №1181/14-29-07-10, заступником начальника відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Миколаївській області Володимиром Цимбалюком та головним державним інспектором відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Миколаївській області Дмитром Чередниченко була проведена фактична перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за адресою господарської одиниці - магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 »: АДРЕСА_1 .
За наслідками проведення фактичної перевірки посадовими особами Головного управління ДПС у Миколаївській області був складений акт фактичної перевірки від 02.06.2025 року №8230/Ж5/14/29/07/3221119916, у висновках якого відображені встановлені в ході перевірки порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , а саме:
1) порушення п.1, п. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», що виразилось у реалізації товарів на суму 9296 грн. без використання реєстратору розрахункових операцій та надання розрахункового документу встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції. Так податковим органом було встановлено, що за даними Х-звіту від 22.05.2025 року сума «В сейфі» склала 55432 грн., а за даними проведеної інвентаризації коштів в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », оформленої описом готівкових коштів, - 46136 грн., що на думку контролюючого органу, свідчило про реалізацію товару на суму 9296 грн. без використання реєстратору розрахункових операцій та надання розрахункового документу.
2) порушення п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», що виразилось у ненаданні до перевірки первинних документів, які підтверджують облік та походження товарних запасів, які на момент перевірки знаходились у місці продажу, тобто відсутність обліку товарних запасів на загальну суму 1518559,00 грн.
3) порушення п. 85.2 ст. 85 ПК України, що виразилось у ненаданні у повному обсязі документів на запит контролюючого органу.
10.06.2025 року ФОП ОСОБА_1 подав до контролюючого органу заперечення на Акт фактичної перевірки.
За наслідками проведення перевірки Головним управлінням ДПС у Миколаївській області 25.06.2025 року були прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:
1) №1104817290707, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 1527855 грн. за порушення п.1, п. 2 ст. 3 та п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;
2) №1105214290707, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 1020 грн. за порушення п. 85.2 ст. 85 ПК України.
Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, ФОП ОСОБА_1 02.07.2025 року подав скаргу до ДПС України.
За наслідками розгляду поданої позивачем скарги ДПС України 28.08.2025 року прийняла рішення № 25097/6/99-00-06-03-02-06, яким скасувала податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Миколаївській області від 25.06.2025 року №1104817290707 в частині застосування штрафної санкції в сумі 9296 грн. за порушення п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (проведення розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій та надання розрахункового документу), а в іншій частині податкове повідомлення-рішення залишила без змін.
Також 28.08.2025 року ДПС України прийняла рішення № 25111/6/99-00-06-03-02-06, яким залишила податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Миколаївській області від 25.06.2025 року №1105214290707 без змін, а скаргу позивача – без задоволення.
01.09.2025 року Головне управління ДПС у Миколаївській області, з урахуванням рішення ДПС України від 28.08.2025 року № 25097/6/99-00-06-03-02-06, прийняло нове податкове повідомлення-рішення №1746814290707, яким визначило ФОП ОСОБА_1 штрафну санкцію в розмірі 1 518 599 грн. за порушення п.1, п. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Згідно розрахунку суми штрафних (фінансових) санкцій, фінансова санкція застосована до ФОП ОСОБА_1 згідно ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», у розмірі вартості товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації.
Вважаючи протиправними податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 25.06.2025 року №1105214290707 та від 01.09.2025 року № 1746814290707, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 оскаржив їх до суду першої інстанції.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість тверджень податкового органу про порушення позивачем вимог п.12 ст.3 Закону, що виразилось у не обліку товарних запасів та погодився з правомірністю притягнення позивача до відповідальності за ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Суд зазначив, що ненадання саме на початок проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться в місці продажу (господарському об`єкті), вже є підставою для застосування штрафної санкції на підставі статті 20 Закону № 265/95-ВР. З огляду на викладене суд першої інстанції визнав правомірним та обґрунтованим податкове повідомлення-рішення №1746814290707 від 01.09.2025 року про застосування штрафних санкцій в сумі 1518559,00 грн. та наявність підстав для відмови в цій частині позовних вимог.
Що стосується податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Миколаївській області від 25.06.2025 року № 1105214290707, суд першої інстанції вказав на те, що штрафні санкції згідно цього податкового повідомлення-рішення були застосовані за ненадання позивачем документів, які стосуються обліку товарів за місцем їх реалізації, однак, як зазначив суд, саме за це порушення позивач був притягнутий до відповідальності за ст.20 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”. Посилаючись на те, що ст.20 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, є спеціальною нормою по відношенню до загальної норми ст.121.1 ПК України, суд дійшов висновку, що притягнення позивача до відповідальності як за ст.20 Закону, так і за ст.121.1 ПК України за ненадання одних і тих самих документів з обліку товарів за місцем їх реалізації, є порушенням принципу “non bis in idem”, що є неприйнятним. 
З огляду на зазначене Миколаївський окружний адміністративний суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 25.06.2025 року №1105214290707 про застосування штрафних санкцій в сумі 1020 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне:
У поданому позові ФОП ОСОБА_1 посилався на неправомірність проведення Головним управлінням ДПС у Миколаївській області фактичної перевірки. Такі твердження позивач обґрунтував невідповідністю наказу про проведення перевірки № 678-п від 20.05.2025 року вимогам законодавства через відсутність у ньому посилання на фактичні (конкретні) підстави призначення перевірки. 
З огляду на зазначене позивач вважав прийнятий Головним управлінням ДПС у Миколаївській області наказ про призначення перевірки протиправним, що, на його думку, свідчить про незаконність проведеної на його підставі фактичної перевірки та відсутність її наслідків.
З цього приводу слід зазначити наступне:
Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Одним з видів податкового контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавств відповідно до статті 75 ПК України є право контролюючих органів на проведення камеральної, документальних (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичної перевірки.
Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Порядок проведення фактичної перевірки визначений статтею 80 ПК України. Так, згідно п. 80.1 ст. 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
У пункті 80.2 статті 80 ПК України визначено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав, визначених у цьому пункті.
Згідно п.п. 80.2.3 п. 80.2 ст. 80 ПК України, підставою для проведення фактичної перевірки є письмове звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування.
Таким чином ПК України закріплює таку обов`язкову вимогу щодо змісту наказу про проведення перевірки як необхідність відображення підстави для її проведення, визначеної цим Кодексом. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.
Як було встановлено судом, у справі, яка розглядається, фактичну перевірку проведено згідно наказу від 20.05.2025 року №678-п на підставі підпункту 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України.
Перевіряючи питання наявності обґрунтованої підстави для проведення перевірки на підставі підпункту 80.2.3 пункту 80.3 статті 80 ПК України, суд установив, що інформацією, у зв`язку з якою прийнято наказ ГУ ДПС у Миколаївській області від 20.05.2025 року №678-п «Про проведення фактичної перевірки», є отримання звернення покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій.
За наявними в матеріалах справи доказами встановлено, що за повідомленням громадянина, в мережі магазинів техніки “Ассоль” при продажі техніки замість фіскальних касових розрахункових документів (чеків) покупцям видаються роздруковані на звичайному принтері товарні чеки без зазначення адрес магазинів. Вказане стало підставою для організації проведення фактичних перевірок суб`єктів господарювання.
Слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 26 березня 2024 року у справі №420/9909/23, ухваленої у складі Судової палати, сформулював висновки, за змістом яких податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки. Тобто, якщо відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), покликання у наказі на сам лише підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Відповідно, такий наказ не можна вважати протиправним.
Колегія суддів звертає увагу, що у наказі від 20.05.2025 року №678-п підставою для призначення перевірки зазначено пп.80.2.3 пункту 80.2 статті 80, з урахуванням п.п. 69.351 п. 69 підрозділу 10 розділу Х «Перехідні положення» Податкового кодексу України, у зв`язку з отриманням звернення покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку ведення розрахункових операцій. Крім того вказано, що перевірка проводиться з метою здійснення контролю за дотриманням суб`єкта господарювання порядку здійснення розрахункових операцій, наявності ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів, а також з питання дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками.
Дослідивши зміст наказу ГУ ДПС у Миколаївській області від 20.05.2025 року № 678-п, колегія суддів доходить висновку, що правовою підставою проведення перевірки був підпункт 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України, який передбачає можливість проведення фактичної перевірки у разі отримання письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, а фактичною підставою - отримання звернення покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій.
Таким чином за обставин даної справи, у наказі ГУ ДПС у Миколаївській області №768-п від 20.05.2025 року «Про проведення фактичної перевірки» визначені правові та фактичні підстави проведення фактичної перевірки.
З огляду на все вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи позивача про порушення процедури призначення фактичної перевірки та протиправність наказу про її призначення є безпідставними та необґрунтованими.
Що стосується суті виявлених порушень, слід зазначити наступне:
В ході проведення фактичної перевірки контролюючим органом встановлено порушення позивачем п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», що виразилось у ненаданні до перевірки первинних документів, які підтверджують облік та походження товарних запасів, які на момент перевірки знаходились у місці продажу, тобто відсутність обліку товарних запасів на загальну суму 1518559,00 грн.
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР (далі – Закон № 265/95-ВР).
Дія вказаного Закону поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.
Згідно п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку.
Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
Невиконання вимог пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР передбачає відповідальність у вигляді фінансових санкцій.
Згідно ст. 20 Закону №265/95-ВР, до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
Суд першої інстанції вірно встановив, що до 01 січня 2022 року пункт 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачав, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.
При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Законом №1914-IX, який набрав чинності 01 січня 2022 року, пункт 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» викладено в наступній редакції: «Суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті)».
Таким чином, пункт 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» зобов`язує суб`єктів господарювання (як юридичних осіб, так і фізичних осіб-підприємців (за виключенням перелічених в абзаці 3 цієї норми осіб)) вести облік товарних запасів і у разі проведення перевірки надати документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження тих товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). При цьому до 01 січня 2022 року суб`єкт господарювання зобов`язаний був надати такі документи під час проведення перевірки, а після цієї дати такий обов`язок має бути виконаним саме на початок її проведення.
Разом з тим, відповідальність за порушення вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» унормована приписами розділу V цього Закону.
Стаття 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами, внесеними Законом №1914-IX) передбачає, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
До 01 січня 2022 року зазначена норма передбачала, що фінансова санкція має застосовуватись у подвійному розмірі вартості товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Законом №1914-IX у статті 20 слово "подвійної" було виключено.
Таким чином, за змістом наведеної норми суб`єкт господарювання несе відповідальність за (окремо або в сукупності): 1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку; 2) не надання під час перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Наведені висновки викладено у постанові Верховного Суду від 11.01.2024 у справі №420/12275/22.
Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку затверджений наказом Міністерства фінансів України № 496 від 03.09.2021 року.
Зазначений Порядок визначає правила ведення обліку товарних запасів та поширюється на фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку, які відповідно до Закону зобов`язані вести облік товарних запасів та здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку, та осіб, які фактично здійснюють продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такого ФОП.
Розділом II Порядку № 496 встановлено порядок ведення обліку товарних запасів. Зокрема, облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку.
ФОП, яка здійснює діяльність у декількох місцях продажу (господарських об`єктах), веде облік товарних запасів також за кожним окремим місцем продажу (господарським об`єктом) на підставі первинних документів, які підтверджують отримання товарів такою ФОП або окремим місцем продажу (господарським об`єктом), та/або первинних документів на внутрішнє переміщення товарів між ФОП та його окремими місцями продажу (господарськими об`єктами). Первинні документи на внутрішнє переміщення товарів є невід`ємною частиною такого обліку.
Первинні документи, на підставі яких внесені записи до Форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.
Форма обліку ведеться за вибором ФОП у паперовій або в електронній формі.
Форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки. У разі якщо оригінали первинних документів відсутні у місці продажу, посадовій особі контролюючого органу можуть бути надані копії таких первинних документів з подальшим пред`явленням їх оригіналів до закінчення перевірки (за потреби).
Такі документи надаються особисто ФОП або особою, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такої ФОП.
Форма обліку в електронній формі на вимогу посадових осіб контролюючого органу має бути візуалізована у форматі, який дозволяє такій особі здійснити його перегляд та/або копіювання.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 22.05.2025 року, на початку проведення фактичної перевірки, представниками контролюючого органу був наданий ФОП ОСОБА_1 запит про надання документів (копій документів), а саме: документ на право володіння господарською одиницею, у разі здійснення господарської діяльності в орендованому приміщенні; сторінки паспорту особи/осіб, якими проводились розрахункові операції; трудові договори з найманими працівниками/цивільно-правові угоди; реєстраційне посвідчення на реєстратор розрахункових операцій; довідку на опломбування РРО у разі реєстрації РРО; форму ведення товарних запасів відповідно до наказу Мінфіну України №496 від 03.09.2021; Книгу обліку доходів і витрат відповідно до наказу Мінфіну №261 від 13.05.2021; в разі використання при розрахунках із споживачами банківського платіжного терміналу випису по рахунку за період з 29.04.2024 по 22.05.2025; первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходились у місці продажу за адресою здійснення діяльності: АДРЕСА_1 ; договори відповідального зберігання товару; залишки ТМЦ на початок перевіряємого періоду; залишок ТМЦ на момент перевірки. 
У запиті вказано, що зазначені вище документи необхідно надати 22.05.2025 року за адресою здійснення діяльності або 27.05.2025 року за адресою контролюючого органу у м. Миколаєві.
Також встановлено, що 22.05.2025 року працівниками контролюючого органу на місці проведення фактичної перевірки складено Акти зняття фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей), що знаходились у місці продажу (господарському об`єкті) у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 . 
Згідно вказаних Актів у місці продажу при проведенні перевірки встановлено наявність товарів (в тому числі побутових приладів) на загальну суму 1518559 грн.
В акті перевірки контролюючий орган зазначив, що відповідно до постанови КМУ від 16.03.2017 року № 231 «Про затвердження переліку груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій» перелік товарів відповідно відомості по товарам в роздріб, які надано позивачем, віднесено до технічно складних побутових товарів та відповідно до Порядку від 03.09.2021 року № 496 при реалізації даного виду товарів ведення обліку товарних запасів є обов`язковим.
Також податковий орган в акті перевірки зазначив, що ФОП ОСОБА_1 до перевірки була надана форма ведення обліку товарних запасів в магазині за адресою: АДРЕСА_1 (додаток № 5 до Акту); договір зберігання № 1-21.05 від 21.05.2025 року, акт приймання-передачі товару до Договору зберігання № 1-2105 від 21.05.2025 року (додаток № 5 до першого примірника акта перевірки).
Позивачем не оспорюється факт наявності у нього обов`язку вести облік товарних запасів в порядку, встановленому законодавством.
Як підтверджено матеріалами справи, 27.05.2025 року ФОП ОСОБА_1 , на виконання вимог отриманого запиту, засобами поштового зв`язку направив на адресу Головного управління ДПС у Миколаївській області наступні документи: реєстраційне посвідчення на РРО; довідку про опломбування РРО; акт введення в експлуатацію РРО; Книгу обліку доходів; наказ про працевлаштування; квитанцію на працевлаштування; повідомлення про прийняття на роботу; виписку ФОП. 
30.05.2025 року позивачем додатково було направлено на офіційну електрону пошту Головного управління ДПС у Миколаївській області наступні документи: 
договір оренди нерухомого майна №А6 від 16.03.2024 року та договір суборенди приміщення від 20.02.2025 року; 
акт прийому-передачі приміщень оренди нерухомого майна №А6 від 16.03.2024 року; 
договір комісії на реалізацію продукції від 07.05.2025 року № 0705-1, укладений з ФОП ОСОБА_2 ;
договір комісії на реалізацію продукції від 10.05.2025 року № 1005-1, укладений з ФОП ОСОБА_3 ;
договір комісії на реалізацію продукції від 23.04.2025 року № 2304, укладений з ФОП ОСОБА_4 ;
договір зберігання № 28/02/2025-1 від 21.05.2025 року, укладений з ПП «Будпостач»;
акт приймання-передачі товару по Договору зберігання № 28/02/2025 від 21.05.2025 року;
видаткові накладні № 6452 від 22.05.2025 року, № 8601 від 30.07.2024 року, № 610/12 від 18.05.2025 року, № 589/12 від 14.05.2025 року, № РТУК01399944 від 29.04.2025 року, №202505-0003 від 18.05.2025 року.
30.05.2025 року ревізорами Головного управління ДПС у Миколаївській області був складений Акт про ненадання документів на запит, в якому зазначено, що станом на 30.05.2025 року о 15:30 год. не надано первинні документи, що підтверджують походження товарів, банківські виписки за рахунками, документ на право володіння господарською одиницею, у разі здійснення господарської діяльності в орендованому приміщенні, відповідні підтверджуючі документи.
В подальшому 02.06.2025 року Головним управління ДПС у Миколаївській області був складений Акт фактичної перевірки №8230/Ж5/14/29/07/3221119916, в якому відображені висновки про допущення позивачем порушення, зокрема, вимог п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та п. 85.2 ст. 85 ПК України.
10.06.2025 року ФОП ОСОБА_1 подав заперечення на Акт фактичної перевірки, до якого долучив документи, які надавались ним до податкового органу 30.05.2025 року, а саме: договір оренди нерухомого майна №А6 від 16.03.2024 року та договір суборенди приміщення від 20.02.2025 року; акт прийому-передачі приміщень оренди нерухомого майна №А6 від 16.03.2024 року; договір комісії на реалізацію продукції від 07.05.2025 року № 0705-1, укладений з ФОП ОСОБА_2 ; договір комісії на реалізацію продукції від 10.05.2025 року № 1005-1, укладений з ФОП ОСОБА_3 ; договір комісії на реалізацію продукції від 23.04.2025 року № 2304, укладений з ФОП ОСОБА_4 ; договір зберігання № 28/02/2025-1 від 21.05.2025 року, укладений з ПП «Будпостач»; акт приймання-передачі товару по Договору зберігання № 28/02/2025 від 21.05.2025 року; видаткові накладні № 6452 від 22.05.2025 року, № 8601 від 30.07.2024 року, № 610/12 від 18.05.2025 року, № 589/12 від 14.05.2025 року, № РТУК01399944 від 29.04.2025 року, №202505-0003 від 18.05.2025 року.
За наслідком розгляду заперечень на акт перевірки контролюючий орган направив на адресу позивача відповідь щодо результатів розгляду заперечень на акт перевірки від 02.06.2025 року №8230/Ж5/14/29/07/3221119916.
У відповіді на заперечення податковий орган вказував на те, що за результатами перевірки встановлено, що згідно з актами зняття фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей), що знаходились у місці продажу (господарському об`єкті) загальна вартість товарів за цінами реалізації становить 1518559 грн., проте підприємцем не надано до перевірки первинні документи, що є порушенням вимог п. 12 ст. 3 Закону № 265.
Також зазначено, що разом із запереченнями на акт перевірки підприємець надав первинні документи (видаткові накладні), які не були надані під час перевірки.
Дослідивши вказані документи контролюючий орган зазначив, що під час проведення перевірки та до заперечень підприємцем не надано банківські виписки, які підтверджують сплату за товар згідно видаткових накладних: №6452 від 22.05.2025 року, №8601 від 30.07.2024 року, №610/12 від 18.05.2025 року, № 589/12 від 14.05.2025 року, № РТУК1399944 від 29.04.2025 року, № 202505-0003 від 18.05.2025 року.
У відзиві на позов, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, ГУ ДПС у Миколаївській області вказувало на те, що позивачем протягом періоду проведення перевірки частинами надавались документи, які входили до предмету перевірки. При цьому основна частина документів була надана позивачем 30.05.2025 року о 17 год. 35 хв., що є п`ятницею в той час як згідно з регламентом роботи ГУ ДПС у Миколаївській області у цей день працює з 08 год. 00 хв. до 15 год. 45 хв. З огляду на зазначене відповідач вважає, що позивач надіслав пакет документів після закінчення робочого часу ОДПС, а останнім днем проведення перевірки є наступний неробочий/вихідний день 31.05.2025 року. 
Відповідач вважає, що складаючи акт перевірки в перший робочий день 02.06.2025 (понеділок), відповідач мав право не брати до уваги, не досліджувати документи, оскільки вони були наданні до ОДПС поза межами перевірки. 
Також відповідач посилався на те, що до перевірки позивачем не надано банківські виписки за рахунками, банківські виписки, які підтверджують сплату за товар відповідно до видаткових накладних. 
Слід зазначити, що згідно наказу Головного управління ДПС у Миколаївській області від 20.05.2025 року №678-п «Про проведення фактичної перевірки» проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 призначено з 22 травня 2025 року, тривалістю 10 діб, що відповідає положенням п. 82.3 ст. 82 ПК України. 
Тобто строк проведення перевірки позивача згідно наказу від 20.05.2025 року №678-п складає 10 діб з 22.05.2025 року по 31.05.2025 року (субота).
Як вбачається з матеріалів справи, позивач до завершення перевірки, а саме 30.05.2025 року, надав контролюючому органу документи у підтвердження обліку товарних запасів.
Колегія суддів відхиляє доводи ГУ ДПС щодо подання документів після закінчення робочого дня 30.05.2025 року та неможливість їх врахування, оскільки строк проведення перевірки в даному випадку визначений не у робочих днях, і спливає 31.05.2025 року, що свідчить про те, що позивачем відповідні документи подані до закінчення перевірки.
З огляду на зазначене колегія суддів вважає необґрунтованим висновок податкового органу про ненадання позивачем до перевірки первинних документів, які підтверджують облік та походження товарних запасів, які на момент перевірки знаходились у місці продажу.
Слід зазначити, що первинні документи, які направлялись позивачем у межах проведення перевірки до контролюючого органу, були також подані ним разом із запереченнями на акт перевірки.
За положеннями п. 86.7 ст. 86 ПК України, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).
Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.
Акт перевірки, заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи і пояснення, у разі їх подання платником податку у визначеному цим пунктом порядку (далі - матеріали перевірки), розглядаються комісією такого контролюючого органу з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок (далі - комісія з питань розгляду заперечень), яка є постійно діючим колегіальним органом контролюючого органу. 
Пунктом 86.7.5 пункту 86.7 ст. 86 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу на підставі висновку комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття такого висновку комісією і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків, у порядку, визначеному підпунктом 86.7.1 цього пункту.
За обставин даної справи, відповідач за результатом розгляду поданих позивачем заперечень на акт перевірки разом із долученими до нього документами, дослідив надані документи та дійшов висновку про те, що вони не підтверджують належне ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, а також вказував на неповноту поданих документів, з огляду на ненадання позивачем банківських виписок по рахунку, товарно-транспортних накладних, або інших документів поштових перевізників на товар.
Слід зазначити, що згідно Порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затвердженого наказом Мінфіну від 03.09.2021 року № 496, чинного на час проведення перевірки, документами, які підтверджують облік та походження товарів є Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку та первинні документи.
Первинними документами згідно Порядку є опис залишку товарів на початок обліку, накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи, що містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару (найменування суб`єкта господарювання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (далі - РНОКПП) або код згідно з ЄДРПОУ суб`єкта господарювання, серія та номер паспорта номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті), дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару.
За приписами ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
За своєю правовою природою видаткова накладна є первинним документом, що містить відомості про здійснену господарську операцію щодо поставки товару, тобто підтверджує передачу товарно-матеріальних цінностей покупцю.
В даному випадку позивачем під час проведення перевірки були надані контролюючому органу видаткові накладні, які підтверджують отримання від постачальників частини товару, перелік якого наведений у актах зняття фактичних залишків запасів, що знаходились у місці продажу, а саме: видаткові накладні № 6452 від 22.05.2025 року, № 8601 від 30.07.2024 року, № 610/12 від 18.05.2025 року, № 589/12 від 14.05.2025 року, № РТУК01399944 від 29.04.2025 року, №202505-0003 від 18.05.2025 року. Крім того позивачем були надані контролюючому органу договори комісії на реалізацію продукції від 07.05.2025 року № 0705-1, укладені з ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , які містять додатки, які підтверджують факт прийому-передачі Комісіонером (позивачем) від Комітентів товару, який перебував на реалізації та був описаний податковим органом. Також був наданий договір зберігання №28/02/2025-1 від 21.05.2025 року, укладений з ПП «Будпостач» разом із актом приймання-передачі товару по Договору зберігання № 28/02/2025 від 21.05.2025 року.
Надані позивачем первинні документи містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару, дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару та підтверджують походження товару, на відміну від банківської виписки, яка не є документом, що підтверджує походження товару, а є фінансовим документом, який відображає рух коштів на рахунку.
Більш того колегія суддів звертає увагу на те, що у наданому позивачеві запиті щодо надання документів, необхідних для проведення фактичної перевірки, податковий орган не вказав на необхідність надання банківських виписок, товарно-транспортних накладних або будь-яких інших документів поштових перевізників на товар.
Що стосується доводів податкового органу про те, що частина видаткових накладних не містить підпису позивача, як отримувача товарів, а тому такі видаткові накладні не можуть бути враховані у підтвердження обліку товарних запасів, слід зазначити наступне:
Облік товарних запасів передбачає фіксацію надходження та продажу товарів, а також підтвердження походження товарів. 
В даному випадку подані видаткові накладні містять відомості, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару, а також містять інформацію про товар, який постачався, а саме: найменування, кількість та вартість товару, тобто подані видаткові накладні містять відомості щодо походження товару та підтверджують його отримання позивачем від постачальників.
В свою чергу неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
В даному випадку всі подані видаткові накладні містять підписи продавців товару. 
На думку колегії суддів відсутність на деяких екземплярах видаткових накладних, які перебували у позивача, його підпису не може бути розцінена як відсутність документів, що підтверджує походження товару, який реалізовувався позивачем, та не може позбавити їх сили документів, підтверджуючих облік товарних запасів.
Колегія суддів вважає, що в даному випадку визначальним є зміст господарських операцій, а не формальні аспекти їх документального оформлення і в даному випадку податковий орган повинен застосовувати принцип «превалювання суті над формою».
Що стосується посилань податкового органу на неприйняття до уваги поданих позивачем договорів комісії, колегія суддів погоджується з доводами позивача по справі про те, що договори комісії разом із додатками у вигляді актів приймання-передачі товару є документами, які підтверджують походження товару, правомірність його перебування в магазині і підтверджують їх облік, а порядок і спосіб відображення у чеках вартості вже проданих товарів не може впливати на висновок про відсутність обліку товарів, які перебувають у місці їх реалізації.
Дослідивши подані позивачем до контролюючого органу під час фактичної перевірки документи, колегія суддів вважає, що такі документи у розумінні приписів Порядку № 496 є належними документами, які підтверджують облік та походження товарів за місцем їх реалізації, а тому їх неврахуванням податковим органом є безпідставним.
З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про правомірність та обґрунтованість оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №1746814290707 від 01.09.2025 року про застосування до позивача штрафних санкцій в сумі 1518559,00 грн. та вважає, що в даному випадку є підстави для визнання його протиправним та скасування.
Що стосується податкового повідомлення-рішення №1105214290707 про застосування до штрафних санкцій в сумі 1020,00 грн. за порушення п.п. 85.2 ст. 85 ПК України, слід зазначити наступне:
Згідно з пункту 85.2 статі 82 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Відповідно до п. 85.4 ст. 85 ПК України, при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.
За положеннями п. 85.6 ст. 85 ПК України, у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.
Згідно до п. 85.8 ст. 85 ПК України, посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
В ході розгляду даної справи судом було встановлено, що позивачем до закінчення проведення перевірки були надані контролюючому органу запитувані ним згідно запиту від 22.05.2025 року документи, що спростовує твердження контролюючого органу про протилежне.
За таких обставин підстави для застосування штрафних санкцій до позивача за порушення п.п. 85.2 ст. 85 ПК України відсутні.
Враховуючи викладене податкове повідомлення-рішення від 25.06.2025 року №1105214290707 про застосування штрафних санкцій в сумі 1020,00 грн. також є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Колегія суддів зазначає, що в даному випадку рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, оскільки судом першої інстанції не надано належної оцінки всім обставинам у справі, що призвело до неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга ФОП ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а судове рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню, з прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 .
В свою чергу апеляційна скарга ГУ ДПС у Миколаївській області задоволенню не підлягає.
Згідно ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на задоволення апеляційної скарги ФОП ОСОБА_1 , стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області на його користь підлягає сума судового збору в розмірі 18 168 грн., сплаченого при зверненні до суду першої та апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №1746814290707 від 01.09.2025 року.
Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в цій частині задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області №1746814290707 від 01.09.2025 року.
В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року залишити без змін.
Стягнути з Головного управління ДПС у Миколаївській області (54005, м. Миколаїв, вул. Героїв Рятувальників, 6, код ЄДРПОУ 44104027) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 18 168 грн. (вісімнадцять тисяч сто шістдесят вісім грн.).
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови складено та підписано 13.03.2026 року.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: І.І. Тарновецький

Суддя: О.А. Шевчук