ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року	Львів	Справа № 140/478/25 пров. № А/857/27830/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
головуючого судді: Гуляка В.В. 
суддів: Матковської З.М., Носа С.П.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, 
на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 червня 2025 року (суддя – Валюх В.М., час ухвалення – не вказаний, місце ухвалення – м. Луцьк, дата складання повного рішення – не зазначена), 
в адміністративній справі №140/478/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 

встановив: 

У січні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі – відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – відповідач 2), в якому просила: 1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-2 про відмову в перерахунку пенсії № 907510148986 від 22.10.2024; 2) зобов`язати відповідача-1 зарахувати періоди роботи в ВП “Шахтоуправління “Нововолинське” ДП “Волиньвугілля” з серпня 2014 року по травень 2015 року, в ДП “Шахта № 1 “Нововолинська” з липня 2015 року по квітень 2016 року, в ВП “Шахта №9 “Нововолинська” ДП “Волиньвугілля” з лютого 2018 року по квітень 2021 року до страхового стажу для призначення пенсії згідно із Законом № 1058-IV та здійснити перерахунок пенсії за віком з 16.10.2024 з урахуванням даного стажу. 
Відповідачі подали окремі відзиви на позовну заяву, у яких кожен зокрема висловив свої заперечення проти задоволення позовних вимог. Просили у задоволенні вимог позивача відмовити у повному обсязі. 
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05 червня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову в перерахунку пенсії № 907510148986 від 22 жовтня 2024 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 з 16 жовтня 2024 року перерахунок пенсії, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з серпня 2014 року по травень 2015 року в ВП “Шахтоуправління “Нововолинське” ДП “Волиньвугілля”, з липня 2015 року по квітень 2016 року в ДП “Шахта № 1 “Нововолинська”, з лютого 2018 року по квітень 2021 року в ВП “Шахта № 9 “Нововолинська” ДП “Волиньвугілля”. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок). 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач-2 та оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що висновок суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову в перерахунку пенсії №907510148986 від 22 жовтня 2024 року, не відповідає нормам матеріального права. За результатами розгляду звернення за матеріалами електронної пенсійної справи з 01.04.2023 року було проведено без додаткового звернення індивідуально-масовий перерахунок по стажу, страховий стаж враховано відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу по 28.02.2023. Отже, після попереднього перерахунку не минуло календарних 2 роки, за даними персоніфікованого обліку набуто 16 місяців стажу (з 01.03.2023 по 30.06.2024). Також за періоди роботи з липня 2015 року по квітень 2016 року в ДП «Шахта №1 «Нововолинська», з лютого 2018 року по квітень 2021 року у ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» за даними персоніфікованого обліку відсутня інформація про сплату страхових внесків, а тому зазначений період не може бути зарахований до страхового стажу позивача. При цьому, подані позивачем довідки, зокрема № 160 від 24.12.2024, видана ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», та № 17 від 02.12.2024, видана ДП «Шахта № 1 «Нововолинська», а також витяги з наказів про результати проведення атестацій робочих місць не можуть бути належними доказами, на підставі яких можна зробити висновок про сплату страхових внесків. У даному випадку платником єдиного внеску є ДП “Шахта “№ 1 “Нововолинська” та ВП “Шахта № 9 “Нововолинська” ДП “Волиньвугілля”, тому внесення до індивідуальних відомостей відносно застрахованої особи ОСОБА_1 інформації про нарахування помісячних страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за вищевказаний період можливе лише після сплати вказаним платником та фактичного зарахування страхових внесків на рахунки органів доходів і зборів. Також вважає апелянт, що суд першої інстанції при вирішенні справи втрутився в дискреційні повноваження відповідача-2 зобов`язавши здійснити позивачу перерахунок пенсії, зарахувавши до страхового стажу спірні періоди роботи. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05.06.2025 по справі № 140/478/25 – повністю та винести нове рішення, яким відмовити в задоволені адміністративного позову у повному обсязі. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Судом встановлено такі фактичні обставини справи. 
Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує дострокову пенсію за віком з 21.06.2012 (а. с. 16, 19, 43). 
16.10.2024 позивач звернулася із заявою до ГУ ПФУ у Волинській області щодо перерахунку пенсії додавши також до заяви згідно із розпискою-повідомленням копії документів (а.с.43-зв., 44). 
Згідно принципу екстериторіальності вказана заява від 16.10.2024 та додані до неї документи розглядалися ГУ ПФУ в Одеській області, яким за результатами розгляду заяви прийнято рішення від 22.10.2024 № 90751014898 про відмову позивачу у перерахунку пенсії. 
Рішення мотивоване тим, що за результатами розгляду звернення за матеріалами електронної пенсійної справи з 01.04.2023 було проведено без додаткового звернення індивідуально-масовий перерахунок по стажу, страховий стаж враховано відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу по 28.02.2023. Отже, після попереднього перерахунку не минуло календарних 2 роки, за даними персоніфікованого обліку набуто 16 місяців стажу (з 01.03.2023 по 30.06.2024) (а. с. 16). 
Листом від 05.11.2024 № 0300-0206-8/65275 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило позивача про прийняте рішення (а.с. 18). 
Позивач, не погодившись з вищенаведеним рішенням відповідача звернулася до суду з даним позовом. 

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та рішенню суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду враховує наступне. 
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно з ч.1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
Судом першої інстанції вірно враховано, що принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV (далі – Закон №1058-IV).
Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 15 Закону № 1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.
Згідно із частиною другою статті 20 Закону № 1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Як передбачено частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону № 1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Системний аналіз вказаних вище правових норм свідчить про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.
Крім того, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.
Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема у постановах від 27.03.2018 (справа № 208/6680/16-а), від 20.03.2019 (справа № 688/947/17), від 30.09.2019 (справа № 316/1392/16-а).
Колегія суддів враховує, що спірним у розглядуваних правовідносинах є незарахування відповідачем до страхового стажу позивача при призначенні та визначенні розміру пенсії окремих періодів роботи (у ВП “Шахтоуправління “Нововолинське” ДП “Волиньвугілля” з серпня 2014 року по травень 2015 року, в ДП “Шахта № 1 “Нововолинська” з липня 2015 року по квітень 2016 року, в ВП “Шахта № 9 “Нововолинська” ДП “Волиньвугілля” з лютого 2018 року по квітень 2021 року), у зв`язку із відсутністю сплати страхових внесків.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач у період з серпня 2014 року по травень 2015 року працювала у ВП “Шахтоуправління “Нововолинське” ДП “Волиньвугілля”, з липня 2015 року по квітень 2016 року – в ДП “Шахта № 1 “Нововолинська”, з лютого 2018 року по квітень 2021 року – в ВП “Шахта № 9 “Нововолинська” ДП “Волиньвугілля” (а.с. 13-15).
Крім того, вказані періоди роботи підтверджуються довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 14.10.2024 № 301 (а. с. 5).
Судом першої інстанції також враховано, що довідкою форми ОК-5 підтверджено нарахування заробітної плати позивачу та сплата страхових внесків за період з серпня 2014 року по травень 2015 року у ВП “Шахтоуправління “Нововолинське” ДП “Волиньвугілля (а. с. 6-10). 
Довідкою про доходи від 24.12.2024 № 160 та довідкою про нараховану заробітну плату та фактичну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 02.12.2024 № 17 підтверджено нарахування та виплата заробітної плати позивачу із нарахуванням та сплатою ЄСВ за період з червня 2015 року по квітень 2016 року в ДП “Шахта № 1 “Нововолинська”, з лютого 2018 року по листопад 2020 року – в ВП “Шахта № 9 “Нововолинська” ДП “Волиньвугілля” (а. с. 11, 12). 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що наявними у справі письмовими доказами підтверджується, що за період роботи з серпня 2014 року по травень 2015 року у ВП “Шахтоуправління “Нововолинське” ДП “Волиньвугілля”, з липня 2015 року по квітень 2016 року в ДП “Шахта № 1 “Нововолинська”, з лютого 2018 року по квітень 2021 року в ВП “Шахта № 9 “Нововолинська” ДП “Волиньвугілля” позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата, на яку в свою чергу нараховувалися страхувальником страхові внески, тому у відповідача відсутні підстави не зараховувати до страхового стажу позивача вказані періоди роботи.
Як уже зазначалося вище, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за спірний період не може бути підставою для позбавлення пенсіонера права на пенсію у відповідному розмірі з урахуванням періоду його трудової діяльності, оскільки застрахована особа не відповідає за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо сплати страхових внесків.
Враховуючи вищенаведені обставини, посилання апелянта на неможливість врахування до страхового стажу позивача періодів роботи з серпня 2014 року по травень 2015 року , з липня 2015 року по квітень 2016 року , з лютого 2018 року по квітень 2021 року – є безпідставними та необгрунтованими.
Відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 22.10.2024 № 907510148986 про відмову у перерахунку пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.
Суд першої інстанції також вірно врахував вимоги частини 1 статті 44 Закону №1058-ІV та пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 та дійшов обгрунтованого висновку, що дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
Оскільки позивач 16.10.2024 звернувся із заявою до Пенсійного органу щодо перерахунку пенсії, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що з метою ефективного захисту порушеного права позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 з 16 жовтня 2024 року перерахунок пенсії, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з серпня 2014 року по травень 2015 року в ВП “Шахтоуправління “Нововолинське” ДП “Волиньвугілля”, з липня 2015 року по квітень 2016 року в ДП “Шахта № 1 “Нововолинська”, з лютого 2018 року по квітень 2021 року в ВП “Шахта № 9 “Нововолинська” ДП “Волиньвугілля”, – і таке зобов`язання не вважається втручання в дискреційні повноваження Пенсійного органу.
Тобто, суд першої інстанції не втрутився у дискрецію (вільний розсуд) відповідача-2.
Так, поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № 11(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень та яке він вважає найкращим за даних обставин.
Окрім цього, згідно з позицією Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 361/7567/15-а, від 07 березня 2018 року у справі № 569/15527/16- а, від 20 березня 2018 року у справа № 461/2579/17, від 20 березня 2018 року у справі № 820/4554/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 569/16681/16-а та від 12 квітня 2018 року у справі № 826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що задоволення судом позовних вимог у визначений судом спосіб не буде мати наслідком втручання у дискреційні повноваження Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
Щодо доводів апелянта про те, що після попереднього перерахунку пенсії не минуло календарних два роки, то колегія суддів вважає такі необгрунтованими, оскільки звернення позивача за перерахунком пенсії було обумовлено неврахуванням до страхового стажу окремих періодів роботи до призначення пенсії, а не набуттям стажу після призначення пенсії. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції у переглянутій частині рішення суду не спростовують, а зводяться до їх переоцінки та незгоди з ними, а отже є безпідставними. 
Колегія суддів також враховує, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог - позивач не оскаржує. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права з повним встановленням обставин справи, що не спростовано доводами апеляційної скарги, які колегією суддів відхиляються як необґрунтовані з урахуванням наведеного вище правового регулювання спірних правовідносин. 
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – залишити без задоволення. 
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 червня 2025 року в адміністративній справі №140/478/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	З. М. Матковська 	
 	 	С. П. Нос