Справа № 489/1077/25 
Провадження № 2/489/97/26

РІШЕННЯ
Іменем України

10 березня 2026 року м. Миколаїв
Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого – судді Костюченка Г.С.,
із секретарем судових засідань – Савквою К.А.,
за участю: представника позивача – Важеніної С.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності 
встановив.
В лютому 2025 позивачка через свого представника – адвоката Важеніну С.А. звернулася до суду з зазначеним позовом, просила суд:визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за заповітом на 5/6 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а саме: житловий будинок (літера: А) загальною площею приміщень 46,8 кв.м., житловою площею приміщень 36,1 кв.м.; котельню (літера: Б), навіс (літера: Д), сарай (Літера: Е), вбиральню (Літера: Ж)., замощення (Літера: І), огорожу (Літера: №2), ворота (Літера: №3), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Представник позивача зазначала, щоє спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Спадкове майно складається з 5/6 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 .
16.02.2023р. ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ященко К.Л., із заявою, відповідно до якої прийняла за заповітом спадщину після сперті ОСОБА_4 (зареєстрована у книзі обліку і реєстрації спадкових справ за №17).
16.02.2023р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ященко К.Л. відкрита спадкова справа №9/2023 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (номер у спадковому реєстрі 70275152).
09.01.2024р. приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ященко К.Л. прийняла Постанову про відмову ОСОБА_1 у вчинені нотаріальної дії – видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок. Підставою для відмови у постанові вказано, що ОСОБА_1 не надано правовстановлюючих документів на нерухоме майно, яке належало б померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , а саме на 5/6 частку в праві спільної часткової власності на житловий будинок.
Ухвалою суду від 12.03.2025, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження та витребувано докази.
Ухвалою суду від 11.11.2025 закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті.
У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги.
Відповідач направив на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив вирішити у відповідності до чинного законодавства України за наявними матеріалами справи, позовні вимоги визнав.
Третя особа в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.
З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, вислухавши представника позивача, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 15.02.2023р., Останнє місце проживання ОСОБА_4 : АДРЕСА_2 . (на підставі розпорядження Миколаївської обласної державної адміністрації від 21.05.2016 р. №197-р вул.. Піонерська перейменована у вул. Андрія Балагана).
За життя ОСОБА_4 склала заповіт на ім`я ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ященко К.Л., 27.12.2022р., зареєстрований в реєстрі за №703.
Відповідно до заповіту ОСОБА_4 все своє майно, де б воно не знаходилось та і з чого б воно не складалось, взагалі все те, що буде належати ОСОБА_4 на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
16.02.2023р. ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ященко К.Л., із заявою, відповідно до якої прийняла за заповітом спадщину після сперті ОСОБА_4 (зареєстрована у книзі обліку і реєстрації спадкових справ за №17).
16.02.2023р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ященко К.Л. відкрита спадкова справа №9/2023 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (номер у спадковому реєстрі 70275152).
Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, а саме на 5/6 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, за адресою АДРЕСА_2 (надалі – житлової будинок).
09.01.2024р. ОСОБА_1 звернулась до Приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ященко К.Л. із заявою №4, згідно якої просила видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно. 09.01.2024р. Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ященко К.Л. прийняла Постанову про відмову ОСОБА_1 у вчинені нотаріальної дії – видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок. Підставою для відмови у постанові вказано, що ОСОБА_1 не надано правовстановлюючих документів на нерухоме майно, яке належало б померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , а саме на ? частку в праві спільної часткової власності на житловий будинок.
ОСОБА_4 на момент її смерті (на ІНФОРМАЦІЯ_1 ) належала 5/6 частки житлового будинку, що підтверджується наступним.
Згідно Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності з числом кімнат від однієї до п`яти включно від 25.11.1969р., посвідченого 12.12.1968 р. нотаріусом Миколаївської державної нотаріальної контори за р. №2-4690, зареєстрованого в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 14.03.1974р. з р.№13067, належав ОСОБА_5 . ОСОБА_5 був чоловіком ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про одруження від 23.08.1968р. серії НОМЕР_2 . В свою чергу відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України від 20.06.1969 №2006-VII (в редакції, що діяла на момент одруження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та укладення договору від 25.11.1969р) встановлено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Частиною 1 ст. 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України від 20.06.1969 №2006-VII (( в редакції, що діяла на момент одруження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та укладення договору від 25.11.1969р) в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Отже, відповідно до норм ст.ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України від 20.06.1969 №2006-VII, (в редакції, що діяла на момент одруження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та укладення договору від 25.11.1969р), згаданий житловий будинок належав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі спільної сумісної власності, при чому їх частки були рівними (по 1/2).
ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_5 (свідоцтво про смерть від 11.01.2008р. серії НОМЕР_3 ), чоловік ОСОБА_4 . Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч.1 ст. 1261 ЦК України). Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла дружина ОСОБА_4 та його син, ОСОБА_6 , подавши відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, відповідні заяви про прийняття спадщини (заяви до Другої Миколаївської державної нотаріальної контори від 23.06.2008 №1092 та №1093 відповідно). Другий син, ОСОБА_7 , прийняв спадщину, так як був зареєстрований та проживав разом з померлим батьком на день його смерті і до своєї смерті, згідно даних будинкової книги.
Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними (ч.1 ст. 1278 ЦК України). Отже, в результаті прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , враховуючи, що йому на праві спільної сумісної власності належала ? частка житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .: - дружина ОСОБА_4 отримала у спадщину 1/6 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , - син ОСОБА_6 отримав у спадщину 1/6 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 ,- син ОСОБА_7 отримав у спадщину 1/6 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . 
Також у заяві про прийняття спадщини від чоловіка ОСОБА_4 , на підставі ч. 1 ст. 1297 ЦК України, просила видати їй свідоцтво про право власності на частку майна, нажитого під час шлюбу, але не отримала свідоцтво про право на спадщину та не отримала свідоцтво про право власності.
ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_7 (свідоцтво про смерть від 04.03.2014р. серії НОМЕР_4 ), син ОСОБА_4 . ОСОБА_8 (мати ОСОБА_7 ), відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину, так як була зареєстрована та проживала разом з померлим сином на день його смерті за адресою АДРЕСА_2 (згідно будинкової книги). 
Тобто 1/6 частка житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що прийняв ОСОБА_7 , успадкувала ОСОБА_4 . Свідоцтво про право на спадщину не отримувала.
ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_6 (свідоцтво про смерть від 06.08.2018р. серії НОМЕР_5 ), син ОСОБА_4 . На момент смерті ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2 були зареєстровані ОСОБА_4 та її син ОСОБА_6 (витяг з реєстру територіальних громад міста Миколаєва від 21.09.2023р. №5.10-344753-2023). Про те мати ОСОБА_6 ( ОСОБА_4 ) відповідно до заяви 25.09.2018 р. №881 , наданої до Другої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області, відмовилась від прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_6 на користь дочки померлого – ОСОБА_3 (заява до Другої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 25.09.2018р. №881) Дочка ОСОБА_3 , на підставі ч.1 ст. 1261, ч.1 ст. 1269 ЦК України прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті її батька ОСОБА_6 (заява до Другої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 25.09.2018р. №882). Таким чином, ОСОБА_3 успадкувала 1/6 частку житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , що належала її батьку ОСОБА_6 .
На підставі викладеного, враховуючи що ОСОБА_4 належало на праві спільної сумісної власності 1/2 частки житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , а також те, що вона успадкувала 1/6 частки житлового будинку після смерті ОСОБА_5 , та 1/6 частку житлового будинку після смерті ОСОБА_7 , на момент смерті ОСОБА_4 , їй належало 5/6 частки житлового будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_2 .
ОСОБА_4 на час смерті мала трьох онуків: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (дочка та син ОСОБА_6 ), ОСОБА_9 (син ОСОБА_7 ).
Онук ОСОБА_2 (син ОСОБА_6 ) - заявою від 09.03.2023р., реєстровий №62, повідомив про прийняття спадщини. Заявою від 30.08.2023р. просив видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_2 . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.08.2023р. приватним нотаріусом Ященко К.Ю. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок на його ім`я, оскільки ОСОБА_2 не має право на спадкування після смерті його бабусі ОСОБА_4 , тому що бабуся склала заповіт на користь ОСОБА_1 , а також онук не має право на обов`язкову частину спадщини (відповідно до ст.. 1241 ЦК України).
Онука ОСОБА_3 (дочка ОСОБА_6 ) 06.10.2023р. подала заяву від 04.10.23р. приватному нотаріусу Ященко К.Ю. про визнання її спадкоємцем після смерті її бабусі ОСОБА_4 та видачу їй свідоцтва на спадщину. Листом від 09.10.2023р. №245/02-14 приватним нотаріусом Ященко К.Л. було повідомлено ОСОБА_3 що вона пропустила встановлений законом 6 місячний строк для прийняття спадщини, а тому вона вважається такою, що не прийняла спадщину.
Онук ОСОБА_9 (син ОСОБА_7 ) – заяву про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті бабусі ОСОБА_4 , не подавав.
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Відповідно до положень ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 
Згідно з ч.1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). 
Відповідно до ст.. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року в справі № 759/19779/18 (провадження № 61-4523св21) вказано, що: «у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування». 
Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18). 
Отже, враховуючи що онук ОСОБА_4 ОСОБА_2 своєчасно подав заяву про прийняття спадщини, та який є спадкоємцем за правом представлення, відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України, він є належним відповідачем у справі про визнання права власності на житловий будинок, який є спадковим майном після смерті його бабусі ОСОБА_4 та не заперечував проти задоволення позовних вимог.
Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). 
Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Частиною 1 ст. 182 ЦК України, передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. 
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою.
Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_1 прийнявши спадщину, подавши до приватного нотаріуса відповідну заяву про прийняття спадщини, не має можливості оформити в установленому, актами цивільного законодавства, порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, яким є житловий будинок, вона вимушена звернутись до суду.
В свою чергу відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України від 20.06.1969 №2006-VII (в редакції, що діяла на момент одруження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та укладення договору від 25.11.1969р) встановлено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. 
Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Частиною 1 ст. 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України від 20.06.1969 №2006-VII (( в редакції, що діяла на момент одруження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та укладення договору від 25.11.1969р) в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. 
Отже, відповідно до норм ст.ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України від 20.06.1969 №2006-VII, (в редакції, що діяла на момент одруження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та укладення договору від 25.11.1969р), згаданий житловий будинок належав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі спільної сумісної власності, при чому їх частки були рівними (по 1/2).
Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч.1 ст. 1261 ЦК України). Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла дружина ОСОБА_4 та його син, ОСОБА_6 , подавши відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, відповідні заяви про прийняття спадщини (заяви до Другої Миколаївської державної нотаріальної контори від 23.06.2008 №1092 та №1093 відповідно). 
Другий син, ОСОБА_7 , прийняв спадщину, так як був зареєстрований та проживав разом з померлим батьком на день його смерті і до своєї смерті, згідно даних будинкової книги.
Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними (ч.1 ст. 1278 ЦК України).
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно положень ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі показань свідків, письмових доказів, речових і електронних доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
За змістом статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про правомірність позову про визнання права власності та необхідності його задоволення.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Відповідно до ст.. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений при зверненні з позовом до суду 968 грн. 96 коп.
вирішив:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ), право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 5/6 житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, а саме: житлового будиноку (літера: А) загальною площею приміщень 46,8 кв.м., житловою площею приміщень 36,1 кв.м.; котельню (літера: Б), навіс (літера: Д), сарай (Літера: Е), вбиральню (Літера: Ж)., замощення (Літера: І), огорожу (Літера: №2), ворота (Літера: №3), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір 968 грн. 96 коп.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .
Повний текст рішення складено 10.03.2026.

Суддя: Г.С. Костюченко