ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/14634/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Док-Агро” до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Док-Агро” (далі – ТзОВ “Док-Агро”) звернулося з позовом до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування рішення від 25 вересня 2025 року №UA24000/2025/000047/1 про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 25 вересня 2025 року №UA204150/2025/000229 (далі – картка відмови у митному оформленні (випуску) товарів).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 вересня 2025 року декларант в інтересах позивача подав до Волинської митниці митну декларацію (МД) №25UA204150003082U0, в якій митну вартість оцінюваного товару – бікарбонат натрію харчовий визначив за основним методом, тобто за ціною договору (контракту): до фактурної вартості власне товару додано також транспортні витрати до кордону України. Незважаючи на подані відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України) документи (до митної декларації та додатково - на електронне повідомлення митниці), відповідач прийняв рішення від 25 вересня 2025 року №UA24000/2025/000047/1 про коригування митної вартості за резервним методом, що призвело до збільшення митних платежів.
Позивач не погоджується із таким рішенням та прийнятою у зв`язку із цим карткою відмови у митному оформленні (випуску) товарів та вважає, що відповідач не обґрунтував, які складові митної вартості не підтверджені документально та чому надані документи є недостатніми для визначення митної вартості товару за обраним декларантом методом, як і не довів, що такі документи є недостовірними.
Позивач зазначив, що посилання митного органу у спірному рішенні на відсутність в комерційному інвойсі від 07 липня 2025 року №NGC25060688, у якому є всі відомості для ідентифікації товару, його вартості, умов поставки та сторін операції, лише реквізитів зовнішньоекономічного контракту від 08 серпня 2023 року №08082023 не може бути підставою для відмови у митному оформленні за заявленою митною вартістю, оскільки затвердженої форми комерційного інвойсу та вимог щодо його заповнення законодавство України не містить.
На зауваження митного органу про непідтвердження оплати за товар позивач вказав, що SWIFT-повідомлення від 12 червня 2025 року та від 14 липня 2025 року, у якому є посилання на проформу-інвойс від 06 червня 2025 року №NGC25060688 (графа 70), підтверджують авансовий платіж – 50 відсотків та 50 відсотків - після надання коносаменту, що відповідає умовам зовнішньоекономічного контракту від 08 серпня 2023 року №08082023 та специфікації від 06 червня 2025 року №10. На переконання позивача, надані документи (контракт, специфікація, проформа-інвойс, платіжні документи та комерційний інвойс) у своїй сукупності підтверджували як здійснення попередньої оплати, так і достовірність заявленої декларантом митної вартості, а додатково для усунення сумнівів митного органу було надало банківські виписки по рахунку в АТ “Кредобанк”.
З приводу твердження митного органу про невідповідність номера та дати договору від 22 липня 2024 року №1846-Т/24 в заявці від 17 червня 2025 року №8 реквізитам договору про транспортне експедирування від 22 липня 2024 року №22072024-С, позивач повідомив, що цей договір був наданий помилково та не стосується зовнішньоекономічної операції. Така помилка усунута: із додатковими поясненнями митному органу надано належний та релевантний документ - договір від 22 липня 2024 року №1846-Т/24, укладений із ТзОВ “Глобал Оушен Лінк”, який безпосередньо стосується перевезення товару. Щодо вартості транспортних послуг, то у графі 3 накладної від 18 вересня 2025 року №05380 зазначено повний маршрут транспортування: Китай – Гданськ (Польща) – Клевань (Україна), а у графі 22 додатково вказано ключові транзитні пункти маршруту: Шебжешин – Хрубешів – Ізов – Клевань, що узгоджується з типовим маршрутом контейнерного перевезення територією Польщі та України.
На думку позивача, покликання відповідача на відсутність пакувального листа як підставу для коригування митної вартості товару є безпідставним, оскільки пакувальний лист не впливає на митну вартість, а в повідомленні декларанту від 24 вересня 2025 року не було вказано про необхідність його подання.
Позивач вважає, що попри формальну вказівку про проведення консультацій з декларантом, такі проведені не були, а спірне рішення не відповідає вимогам пунктів 2, 4 частини другої статті 55, статті 64 МК України: у ньому відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем, та фактів, які вплинули на таке коригування; відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.
За таких обставин позивач просив суд задовольнити позов, скасувавши рішення відповідача. Як наслідок, картка відмови у митному оформленні (випуску) товарів також є протиправною.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання Рівненської митниці про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.138).
У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.96-101). В обґрунтування цієї позиції вказав, що під час проведення відповідно до положень статті 54 МК України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару за МД №25UA204150003082U0 від 24 вересня 2025 року було встановлено розбіжності у поданих документах, що ставили під сумнів задекларовану митну вартість. Так в комерційному інвойсі від 07 липня 2025 року №NGC25060688 відсутня інформація про реквізити зовнішньоекономічного контракту від 08 серпня 2023 року №08082023, який вказано в графі 44 МД №25UA204150003082U0, але його скан-копію не було долучено. Крім того, банківський рахунок-SWIFT від 12 червня 2025 року передує комерційному інвойсу від 07 липня 2025 року №NGC25060688, з яким не узгоджується посилання у рахунку-SWIFT, що не дозволяє віднести оплату до оцінюваної партії товару. Також відповідно до довідок про надання транспортно-експедиційних послуг від 23 вересня 2025 року №11980 та №11981, рахунків на їх оплату від 23 вересня 2025 року №69633 та №69634 частина маршруту (Гданськ - Ізов - Клевань) відбувалась з використанням залізничного транспорту; документи про понесені витрати за усім маршрутом до митного кордону України не надано; зазначені в заявці від 17 червня 2025 року №8 та в рахунках на оплату транспортно-експедиційних послуг 23 вересня 2025 року №69633 та №69634 номер та дата договору від 22 липня 2025 року №1846-T/24 не відповідають реквізитам наданого договору від 22 липня 2024 року №22072024-С.
Відповідач вважає, що додатково наданими декларантом документами не усунуто усі розбіжності, тому рішення від 25 вересня 2025 року №UA24000/2025/000047/1 про коригування митної вартості товару та картка відмови в митному оформленні (випуску) товарів від 25 вересня 2025 року №UA204150/2025/000229 є законними та обґрунтованими.
У відповіді на відзив (а.с.127-133) позивач підтримав доводи позову. Наголосив на тому, що на пропозицію митного органу декларант надав договір про надання транспортно-експедиторських послуг від 22 липня 2024 року №1846-Т/24, укладений з експедитором ТзОВ “Глобал Оушен Лінк”. Позивач вважає, що відомості у поданих митному органу документах є достовірними та піддаються обчисленню, тоді як відповідач не спростував контрактну вартість товару, не підтвердив об`єктивну неможливість на їх підставі визначити рівень митної вартості товару за першим методом. Саме лише наявність у митного органу інформації про ціну подібних та аналогічних товарів, митне оформлення якого було проведено, не може бути безумовною підставою для коригування митної вартості товару.
Відповідач заперечення на відповідь на відзив не подав.
Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази встановив такі обставини.
08 серпня 2023 року між позивачем ТзОВ “Док-Агро” (покупець) та компанією Newgreen Pharmchem Cо. Limited (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №08082023 про поставку товару (а.с.44-46).
У специфікації від 06 червня 2025 року №10 до контракту сторонами узгоджено поставку товару – бікарбонат натрію харчовий (Fооd Grade) номер CAS-144-55-8 у кількості 54000 кг на суму 10206,00 доларів США на умовах поставки FOB, Циндао (Китай) (а.с.77-78).
24 вересня 2025 року декларант в інтересах ТзОВ “Док-Агро” на митний пост Рівненської митниці подав МД №25UA204150003082U0 (а.с.61) з метою митного оформлення імпортованого товару “Бікарбонат натрію харчовий (Fооd Grade) номер CAS-144-55-8, індивідуальна хімічна формула NaHСОЗ з вмістом бікарбонату натрію (загальна лужність) - 99,91%, NaCl-0,18%, у вигляді кристалічного порошку білого кольору без запаху, вага нетто – 54000 кг, дозування розчиняється у воді при 20 гр.C г/1000г. Використовується в харчовій та хімічній промисловості. Упаковка 2160 РЕ-мішків. Виробник: Newgreen Pharmchem Cо. Limited”. Фактурна вартість товару становить 10206,00 доларів США. Митну вартість визначено з урахуванням транспортних витрат у сумі 304223,90 грн. До митної декларації для підтвердження митної вартості додано: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 08 серпня 2023 року №08082023 (а.с.44-46) з доповненнями від 07 травня 2025 року Т3 та від 06 червня 2025 року №10, специфікацію від 06 червня 2025 року №10 (а.с.65), комерційний інвойс від 07 липня 2025 року №NGC25060688 (а.с.77), банківські платіжні документи від 12 червня 2025 року №250612/002858978 на суму 5103,00 доларів США (а.с.79) та від 14 липня 2025 року №250714/002887563 на суму 5103,00 доларів США (а.с.81), договір (контракт) про перевезення від 22 липня 2024 року №22072024-С, заявку про надання транспортно-експедиторських послуг від 17 червня 2025 року №8 (а.с.32), довідку про транспортні витрати від 23 вересня 2025 року №11980 (а.с.30), довідку про транспортні витрати від 23 вересня 2025 року №11981 (а.с.31), рахунок на оплату від 23 вересня 2025 року №69633 (а.с.33), рахунок на оплату від 23 вересня 2025 року №69634 (а.с.34), коносамент від 07 липня 2025 року №ZM25070155, накладну УМВС від 18 вересня 2025 року №05380 (а.с.109), сертифікат якості б/н від 27 червня 2025 року, сертифікат про походження товару від 27 серпня 2025 року №С25MA5GGRMCX9291, прейскурант (прайс-лист) виробника товару.
Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митним органом в електронному повідомленні декларанту (а.с.105 зворот) вказано про такі зауваження: 1) комерційний інвойс від 07 липня 2025 року №NGC25060688 не містить інформації про реквізити зовнішньоекономічного контракту від 08 серпня 2023 року №08082023; 2) до митного оформлення надано специфікацію від 06 червня 2025 року №10 до контракту від 08 серпня 2023 року №08082023; контракт від 08 серпня 2023 року №08082023 вказано в графі 44 митної декларації №25UA204150003082UO, але його скан-копію не долучено; 3) банківський рахунок-SWIFT від 12 червня 2025 року передує наданому до митного оформлення комерційному інвойсу від 07 липня 2025 року №NGC25060688; дата інвойсу №NGC25060688 – 06 червня 2025 року, на який в пункті про призначення платежу посилаються рахунки-SWIFT від 12 червня 2025 року та від 14 липня 2025 року, не кореспондується з датою (07 липня 2025 року) наданого до митного оформлення інвойсу №NGC25060688; інвойс від 06 червня 2025 року №NGC25060688 до митного оформлення не надано; 4) відповідно до довідок про надання транспортно-експедиційних послуг від 23 вересня 2025 року №11980 та №11981 та рахунків на оплату транспортно-експедиційних послуг від 23 вересня 2025 року №69633 та №69634 частина маршруту Гданськ – Ізов - Клевань стосується використання залізничного транспорту, що також підтверджує вказана в графі 44 МД №25UA204150003082UO накладна УМВС від 18 вересня 2025 року №05380, однак до митного оформлення декларантом не було надано скан-копію цього документа; 5) номер та дата договору від 22 липня 2025 року №1846-Т/24 в заявці від 17 червня 2025 року №8 та в рахунках на оплату транспортно-експедиційних послуг від 23 вересня 2025 року №69633 та від 23 вересня 2025 року №69634 не кореспондуються з реквізитами наданого до митного оформлення договору про транспортне експедирування від 22 липня 2024 року №22072024-С; в рахунках та заявці вказано експедитора ТзОВ “Глобал Оушен Лінк”, а не Save Pro Solutions, з яким було укладено договір від 22 липня 2024 року №22072024-C. Запропоновано надати такі документи: висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; виписку з бухгалтерської документації продавця; копію митної декларації країни відправлення з відмітками митниці країни відправлення; комерційній інвойс від 06 червня 2025 року №NGC25060688; контракт купівлі-продажу від 08 серпня 2023 року №08082023; накладну УМВС від 18 вересня 2025 року №05380, на основі якої здійснювалось перевезення декларованого товару залізничним транспортом; договір про надання транспортно-експедиційних послуг від 22 липня 2025 року №1846-Т/24.
У відповідь на електронне повідомлення митниці позивач надав додаткові пояснення від 25 вересня 2025 року №25/09 (а.с.52-55), до яких долучив копії контракту від 08 серпня 2023 року №08082023 (а.с.44-46), проформи-інвойсу від 06 червня 2025 року №NGC25060688 (а.с.75), залізничної накладної УМВС від 18 вересня 2025 року №05380 (а.с.109), експортної декларації країни відправлення №425820250000807620 (а.с.73), договору про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів від 22 липня 2024 року №1846-Т/24 (а.с.37-40), виписок по рахунку за 12 червня 2025 року та 14 липня 2025 року (а.с.49-50).
25 вересня 2025 року Рівненська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UА204000/2025/000047/1 (а.с.64). Як зазначено у графі 33 рішення, митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, з підстав, про які зазначено в повідомленні. Окрім того зазначено, що до додатково наданих документів не було надано проформи-інвойсу від 06 червня 2025 року №NGC25060688 та пакувального листа. Згідно зі статтею 57 МК України проведено консультації з декларантом. Митну вартість визначено за резервним методом (стаття 64 МК України) на підставі цінової інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби (ЄАІС), а саме згідно з МД №25UA401020042780U6 від 18 вересня 2025 року на рівні 0,3570 доларів США/кг.
Також 25 вересня 2025 року Рівненська митниця сформувала картку відмови в митному оформленні (випуску) товарів №UA205140/2025/000229 (а.с.57).
Товар було випущено у вільний обіг за МД №25UA204150003119U9 від 26 вересня 2025 року із застосуванням положень частини сьомої статті 55 МК України (а.с.60).
При вирішення спору суд керується такими нормативно-правовими актами.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.
Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За приписами частини п`ятої статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.
У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).
Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК України Верховний Суд зробив в ряді постанов, зокрема в постановах від 27 березня 2020 року у справі №540/2605/18, від 21 жовтня 2021 року у справі №420/4820/19.
Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту).
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.
Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У розглядуваному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України: декларант не надав усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.
Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).
У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, – це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.
Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом – за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 08 серпня 2023 року №08082023 (а.с.44-46) з доповненнями від 07 травня 2025 року №3 та від 06 червня 2025 року №10, специфікацію від 06 червня 2025 року №10 (а.с.65), комерційний інвойс від 07 липня 2025 року №NGC25060688 (а.с.77), банківські платіжні документи від 12 червня 2025 року №250612/002858978 (а.с.79) та від 14 липня 2025 року №250714/002887563 (а.с.81) – щодо самого товару; заявку про надання транспортно-експедиторських послуг від 17 червня 2025 року №8 (а.с.32), довідку про транспортні витрати від 23 вересня 2025 року №11980 (а.с.30), довідку про транспортні витрати від 23 вересня 2025 року №11981 (а.с.31), рахунок на оплату від 23 вересня 2025 року №69633 (а.с.33), рахунок на оплату від 23 вересня 2025 року №69634 (а.с.34) – щодо витрат на перевезення. Разом із цими документами декларантом було надано також коносамент (Bill of Lading) від 07 липня 2025 року №ZM25070155, накладну УМВС від 18 вересня 2025 року №05380 (а.с.109), сертифікат якості б/н від 27 червня 2025 року, сертифікат про походження товару від 27 серпня 2025 року №С25MA5GGRMCX9291, прейскурант (прайс-лист) виробника товару, про що вказано у графі 44 митної декларації.
Так контрактом від 08 серпня 2023 року №08082023 (а.с.44-46) визначено предмет та умови поставки, строк дії контракту та основні зобов`язання продавця (Newgreen Pharmchem CO. Limited) та покупця (ТзОВ “Док-Агро”).
Згідно з пунктом 1 контракту сторонами у специфікації від 06 червня 2025 року №10 узгоджено поставку товару (бікарбонат натрію харчовий (Fооd Grade)) у кількості 54000 кг на загальну суму 10206,00 доларів США (а.с.65).
Відповідно до проформи-інвойса від 06 червня 2025 року №NGC25060688 (наданій на вимогу митного органу разом додатковими поясненнями від 25 вересня 2025 року №25/09; а.с.75, переклад на а.с.76) та рахунок-фактуру (івнвойс) від 07 липня 2025 року №NGC25060688 (а.с.77, переклад на а.с.78) вартість товару - бікарбонат натрію харчовий становить 10206,00 доларів США, що відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД №25UA204150003082U0 від 24 вересня 2025 року (графа 22).
Суд зауважує, що затвердженої форми інвойсів та вимог щодо їх заповнення законодавством України не передбачено. Разом з тим при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості митний орган має впевнитись, що комерційний інвойс можна ідентифікувати з поставкою оцінюваного товару та він містить відомості, які підтверджують відомості щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті.
Відсутність у рахунку-фактурі прямого посилання на зовнішньоекономічний контракт не може бути підставою для визнання документів такими, що не підтверджують митну вартість, оскільки рахунки-фактури містять всі ідентифікаційні ознаки товару, кількість, ціну, дані покупця і продавця, що дають змогу ідентифікувати зв`язок з контрактом. За відсутності прямих доказів, які б вказували на недійсність рахунка-фактури від 07 липня 2025 року №NGC25060688 (а.с.59), нема підстав не приймати цей документ для підтвердження ціни товару.
У пункті 4.1 контракту від 08 серпня 2023 року №08082023 передбачено, що оплата товару за цим договором здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок у такому порядку: перший етап - 50 відсотків передоплата протягом 7 календарних днів з моменту узгодження та підписання сторонами специфікації до контракту; продавець зобов`язаний розпочати виробництво товару з дня отримання попередньої оплати на своєму банківському рахунку; другий етап – оплата 50 відсотків вартості товару повинно бути здійснено покупцем до прибуття товару в порт призначення та не пізніше ніж за 30 днів з моменту відправлення.
Виконуючи вимоги пункту 4.1 контракту від 08 серпня 2023 року №08082023, ТзОВ “Док-Агро” здійснило передоплату за товар на суму 5103,00 доларів США, про що надано SWIFT-повідомлення від 12 червня 2025 року №250612/002858978. Оплата решти (5103,00 доларів США) проведена 14 липня 2025 року (SWIFT-повідомлення від 14 липня 2025 року №250714/002887563). Указані документи містять покликання на контракт від 08 серпня 2023 року №08082023, специфікацію від 06 серпня 2025 року №10, рахунок від 06 серпня 2025 року №NGC25060688 (графа 70).
Проформа-інвойс від 06 червня 2025 року №NGC25060688 (а.с.75, переклад а.с.76) на суму 10200,00 доларів США містить інформацію про умови оплати – 50 відсотків передоплати.
На вимогу митного органу ТзОВ “Док-Агро” з метою підтвердження здійснення оплати за товар надало виписки із свого банківського рахунку про переказ компанії Newgreen Pharmchem Cо. Limited від 12 червня 2025 року та від 14 липня 2025 року (а.с.49-50).
Враховуючи встановлені обставини та зміст пункту 4.1 контракту від 08 серпня 2023 року №08082023 щодо здійснення передоплати протягом 7 календарних днів з моменту узгодження та підписання сторонами специфікації до контракту, суд зазначає, що посилання митного органу про непідтвердження оплати товару у зв`язку з тим, що банківський документ (SWIFT) від 12 червня 2025 року передує інвойсу від 07 липня 2025 року №NGC25060688, є безпідставним та свідчить лише про поверхневе ознайомлення митного органу з поданими до митного оформлення документами, адже цілком очевидно, що платіж проводився на підставі проформи-інвойсу від 06 червня 2025 року №NGC25060688.
Також суд зауважує, що умови оплати товару безпосередньо на митну вартість не впливають. Так у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №815/329/17 Верховний Суд зазначив, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені). Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 березня 2023 року у справі №420/18880/21.
Суд наголошує, що ціна продажу імпортованих товарів - це ціна, зазначена саме відправником (продавцем) у специфікації, рахунку-фактурі, які згідно з частиною другою статті 53 МК України є документами, що підтверджують митну вартість товару.
Отже, заявлена декларантом за першим методом фактурна вартість оцінюваного товару підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні будь-які розбіжності. При цьому суд відхиляє доводи митного органу про ненадання декларантом контракту від 08 серпня 2023 року №08082023, адже він подавався при здійсненні митного оформлення товару, що підтверджується карткою відмови в прийнятті митної декларації, у митному оформленні випуску чи пропуску товарів від 25 вересня 2025 року №UA204150/2025/000229 (в переліку поданих документів якої вказано контракт від 25 вересня 2025 року №UA204150/2025/000229). Крім того цей контракт був поданий разом з додатковими поясненнями від 25 вересня 2025 року №25/09 (а.с.52-55).
За правилами частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (пункт 5).
Згідно з пунктом 6 частини другої статті 53 МК України декларант має обов`язок подати документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, лише якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару.
Як вбачається зі змісту специфікації від 06 червня 2025 року №10 (а.с.65), сторонами узгоджено умови поставки товару – FOB, Циндао (Китай).
Умови поставки FOB (Free On Board або Франко борт … назва порту відвантаження) означають, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. З цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. На продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водним транспортом. Водночас ціна FOB означає, що контрактна ціна за товар включає в себе вартість експортних та інших зборів, а також вартість доставки в порт, відвантаження та завантаження вантажу на борт судна, крім вартості транспортування в порт призначення.
Визначаючи митну вартість за першим методом, декларант відповідно до частини десятої статті 58 МК України до фактурної вартості додав також витрати на перевезення товару на заявлених умовах поставки до кордону України у сумі 304233,90 грн.
Суд зазначає, що законодавець не ставить в обов`язок декларанту подання конкретних документів, які підтверджують транспортні витрати.
ТзОВ “Док-Агро” для підтвердження понесення витрат на транспортування відповідачу було надано до митного оформлення заявку про надання транспортно-експедиторських послуг від 17 червня 2025 року №8 (а.с.32), довідку про транспортні витрати від 23 вересня 2025 року №11980 (а.с.30), довідку про транспортні витрати від 23 вересня 2025 року №11981 (а.с.31), рахунок на оплату від 23 вересня 2025 року №69633 (а.с.33), рахунок на оплату від 23 вересня 2025 року №69634 (а.с.34), коносамент від 07 липня 2025 року №ZM25070155, залізничну накладну УМВС від 18 вересня 2025 року №05380 (а.с.109) (їх реквізити вказано в МД №25UA204150003082U0 та в картці відмови в митному оформленні (випуску) товарів №UA205140/2025/000229). Також на вимогу митного органу надано договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів від 22 липня 2024 року №1846-Т/24 (а.с.37-43). Неправильне зазначення року у поясненнях дати договору №1846-Т/24 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів (2025 замість 2024) є формальною помилкою, що не впливає на визначення вартості товару.
Судом із матеріалів справи встановлено, що відповідно до пунктів 1.1, 2.1 договору про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів від 22 липня 2024 року №1846-Т/24 ТзОВ “Глобал Оушен Лінк” (експедитор) зобов`язується за відповідну плату та за рахунок клієнта ТзОВ “Док-Агро” надати транспортно-експедиторські послуги з організації перевезення вантажів морським, автомобільним, залізничним транспортом, а також додаткові послуги, необхідні для організації доставки вантажу; організація виконання експедитором визначених договором послуг здійснюється на підставі заявки, яка оформлюється та узгоджується сторонами; заявка є додатком та невід`ємною частиною договору.
На виконання зазначених умов договору від 22 липня 2024 року №1846-Т/24 сторонами 17 червня 2025 року складено заявку №8 (а.с.32) на перевезення товару за маршрутом: Циндао - Гданськ – Локачі; вид транспорту – комбінований, 2 контейнери. Узгоджено зміст послуг: морський фрахт, вантажно-розвантажувальні роботи, залізничне перевезення, зміна транспортного засобу (Т1), остання миля (автодовезення), транспортно-експедиційне обслуговування, а також вартість послуг, включаючи плату експедитору, – 4295,00 доларів США за один контейнер.
ТзОВ “Глобал Оушен Лінк” довідками від 23 вересня 2025 року №11980 та №11981 підтвердило, що вартість транспортування товару (за один контейнер/авто) становить 152116,95 грн (мультимодальні послуги з перевезення морським транспортом Циндао – Гданськ – 84707,11 грн, плата експедитору за межами України – 993,17 грн, мультимодальні послуги з перевезення залізничним транспортом Гданськ - Ізов – 49864,23 грн, вантажно-розвантажувальні роботи на території Євросоюзу – 16552,44 грн). Зазначені у довідках від 23 вересня 2025 року №11980 та №11981 відомості про транспортні витрати (до кордону України) узгоджуються з відомостями рахунків на оплату від 23 вересня 2025 року №69633 та №69634 (а.с.33, 34).
Те, що у залізничній накладній УМВС від 18 вересня 2025 року №05380 (графа 22) вказано транзитні пункти маршруту (Шебжешин - Хрубешів - Ізов - Клевань), не впливає на витрати на транспортування, яке було комбінованим, а вартість послуг перевезення визначав експедитор та їх узгодження сторонами відбувалося шляхом підписання заявки 17 червня 2025 року №8.
Як виснував Верховний Суд у постанові від 31 травня 2019 року у справі №804/16553/14, якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (якими) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2024 року у справі №520/6058/24.
Суд вважає, що надані під час митного оформлення товару документи підтверджують як вартість самого товару, так і витрати, пов`язані із транспортуванням товару (за перевезення вантажу, вантажно-розвантажувальні роботи, винагорода експедитора за межами України), враховані у митну вартість, що не заперечує відповідач.
Суд не заперечує, що митний орган має повноваження упевнюватися в достовірності документів, поданих до митного оформлення товару, однак наголошує, що вимога про надання додаткових документів, перелік яких визначено у частині третій статті 53 МК України та про надання яких вказано у повідомленнях декларанту, може мати місце лише тоді, коли подані згідно з частиною другою цієї статті документи містять такі розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.
Витребовуючи висновок про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, відповідач не навів обґрунтування, які складові митної вартості такий документ має підтвердити та яким чином він може підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено.
Також, на думку суду, відсутність пакувального листа за наявності поданих документів, які надають можливість перевірити правильність числових значень митної вартості, визначеної за першим методом, не є підставою для витребовування у декларанта додаткових документів та в подальшому для коригування митної вартості за резервним методом. Варто зауважити, що митний орган не витребовував пакувальний лист у повідомленні, водночас констатував факт його відсутності вже безпосередньо у самому рішенні.
Пакувальний лист - це товаросупровідний документ, який підтверджує фізичний вміст вантажу та спосіб його пакування.
Між тим до митного оформлення був наданий коносамент (Bill of Lading) від 07 липня 2025 року №NGC25060688. Це основний товаророзпорядчий документ у морських перевезеннях, який видається перевізником відправнику; він підтверджує прийняття вантажу, його кількість, вагу та видимий стан.
Позивач надав митну декларацію країни відправлення №425820250000807620 (а.с.73), яка сама по собі не є документом, що підтверджує митну вартість, поряд з тим підтверджує проходження товару (вантажем) митного оформлення в країні відправлення.
Витребування додаткових документів у випадку позивача було частково виправдане, зокрема, з огляду на те, що він визнав помилкове надання договору про перевезення від 22 липня 2024 року №22072024-С замість договору від 22 липня 2024 року №1846-Т/24, який було надано з письмовими поясненнями від 25 вересня 2025 року №25/-09 (а.с.52-55) та який безпосередньо стосується перевезення оцінюваного товару та пов`язаний з іншими документами - заявкою від 17 червня 2025 року №8 (у ній є посилання на договір від 22 липня 20224 року №1846-Т/24), довідками ТзОВ “Глобал Оушен Лінк” від 23 вересня 2025 року №11980 та №11981, рахунками на оплату від 23 вересня 2025 року №69633 та №69634.
Фактично позивач надав усі документи, про які йому було вказано у повідомленні декларанту, крім висновків про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (суд вже висловився вище з приводу цього документа вище) та виписки з бухгалтерської документації продавця, яка за умовами зовнішньоекономічного контракту від 08 серпня 2023 року №08082023 (пункт 6.3) йому не надавалася, тож вимога надати такий документ є завідомо невиконуваною.
За встановлених у справі обставин, суд вважає, що відповідач у спірному рішенні не підтвердив неможливість визнання митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості декларантом, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально.
При вирішенні спору суд враховує, що застосування другорядного – резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Між тим у спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації (МД №25UA401020042780U6 від 18 вересня 2025 року), на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару (а.с.111), що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим. Також суд зауважує, що митна вартість у вказаному випадку початково здійснювалася за резервним методом, при цьому фактурна вартість товару становила 0,185 доларів США/кг (4995,00 доларів США/2700 кг), тоді як позивач придбав товар за ціною 0,189 доларів США/кг.
За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10 червня 2021 року у справі №815/6854/17, від 14 липня 2020 року у справі №809/1734/16) приписами МК України встановлено, що митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому наявна інформація, яка міститься Автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР), повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, які зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в АСАУР інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).
Отже, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за обраним декларантом методом.
Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами (таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2025 року у справі №300/784/24).
Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На думку суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеною декларантом митною вартістю товару. Тому підстави вважати, що рішення відповідача від 25 вересня 2025 року №UA204000/2025/000047/1 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні, а отже це рішення підлягає скасуванню як протиправне.
Відповідно до частин першої, другої статті 256 МК України відмова у митному оформленні – це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.
Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є похідною від рішення про коригування митної вартості (постанови Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі №520/3246/20, від 19 серпня 2020 року у справі №140/754/19).
Враховуючи, що картка відмови у митному оформленні (випуску) товарів від 25 вересня 2025 року №UA204150/2025/000229 винесена з причини невизнання митної вартості товару за вартістю, визначеною декларантом, та у зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів від 25 вересня 2025 року №UA204000/2025/000047/1, яке судом визнано протиправним і скасовано, тому вказана картка відмови також є протиправною та підлягає скасуванню.
Таким чином, позов належить задовольнити повністю.
Як визначено частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору та у зв`язку із залученням перекладача.
Частинами першою, третьою статті 132 КАС України установлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат, пов`язаних із перекладом на українську мову документів, складених іноземною мовою, що подавалися до митного оформлення та які є письмовими доказами у цій справі, суд керується приписами частин п`ятої - восьмої статті 137 КАС України, згідно з якими розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 31 березня 2020 року у справі №160/7049/19, які полягають у такому.
Склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Суду надано акт здачі-прийняття послуг №КІ-0000530 на суму 4147,00 грн, платіжну інструкцію від 09 грудня 2025 року №542 (а.с.93), рахунок-фактуру від 09 грудня 2025 року №КІ-000194 (а.с.94).
Відповідно до акта здачі-прийняття послуг №КІ-0000530 виконавець ФОП ОСОБА_1 виконував послуги письмового перекладу з нотаріальним засвідченням з англійської та китайської мов на українську таких документів: митної декларації країни відправлення №425820250000807620, проформи-інвойсу від 06 червня 2025 року №NGC25060688, інвойсу від 07 липня 2025 року №NGC25060688, банківських платіжних документів від 12 червня 2025 року №250612/002858978 та від 14 липня 2025 року №250714/002887563; загальна вартість послуг становить 4174,00 грн.
Відповідач у клопотанні від 24 грудня 2025 року заперечив про стягнення зазначених витрат, покликаючись на те, що вартість наданих послуг є явно завищеною та необґрунтованою (а.с.120-121).
Суд зазначає, що документи, перекладені з іноземних на українську мову, є письмовими доказами у справі. Однак з огляду на обсяг документів (п`ять аркушів), складність роботи (текст місить у значному обсязі числові дані, а SWIFT-повідомлення та декларація країни відправлення самі по собі мають чітко визначену та стандартизовану форму), та керуючись принципом співмірності цих витрат обсягу виконаної роботи, на користь позивача за рахунок відповідача належить стягнути витрати у розмірі 1000,00 грн.
При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 4844,80 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 25 листопада 2025 року №4908 (а.с.16), випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с.83).
Таким чином, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судові витрати всього у сумі 5844,80 грн.
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Док-Агро” (45516, Волинська область, село Кремеш, вулиця Локацька, будинок 2А, ідентифікаційний код юридичної особи 40955973) до Рівненської митниці (33028, Рівненська область, місто Рівне, вулиця Соборна, будинок 104, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи 43958370) про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів від 25 вересня 2025 року №UA204000/2025/000047/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 25 вересня 2025 року №UA204150/2025/000229.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Док-Агро” за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці судові витрати у сумі 5844,80 грн (п`ять тисяч вісімсот сорок чотири грн 80 коп.).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк