604/331/26 
3/604/130/26 

ПОСТАНОВА
іменем України

20 квітня 2026 року селище Підволочиськ 
Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Федорович І.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції №1 Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільської області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП),-

в с т а н о в и в:
18.03.2026 до Підволочиського районного суду Тернопільської області надійшла справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.5 ст. 126 КУпАП. 
Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №616576 від 16 березня 2026 року, 23 січня 2026 року об 11 год 40 хв, водій ОСОБА_1 повторно протягом року (постанова серії ЕНА №6552393 від 23.01.2026 о 09:10 год), керував транспортним засобом марки Toyota Rav4 д.н.з. НОМЕР_1 в сел.Підволочиськ по вул. Шептицького 63, Тернопільського району Тернопільської області, будучи позбавленим права керування транспортним засобом відповідно до Постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 квітня 2025 року (справа №607/5889/25), чим порушив ст.15 Закону України «Про дорожній рух» та п.2.1.а Правил дорожнього руху (ПДР) - керування транспортним засобом особою, яка немає права керування таким транспортним засобом. Дії кваліфіковано за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Згідно із п.2.1А ПДР, які затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно із ст.15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. 
У судове засідання ОСОБА_1 двічі не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином: шляхом надсилання повісток про виклик до суду через установу поштового зв`язку та на номер мобільного телефону, зазначений у письмових поясненнях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Суд також враховує положення ч.2 ст.268 КУпАП, відповідно до яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.126 КУпАП, не є обов`язковою. 
Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Частиною 5 статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тобто за повторне протягом року:
а) керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП);
б) передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП);
в) керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3 ст. 126 КУпАП);
г) керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).
За особливостями конструкції об`єктивної сторони склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, є формальним, тобто є закінченим з моменту повторного протягом року вчинення передбаченої законом дії, а саме з моменту початку руху транспортного засобу під керуванням особи, яка не має права керування таким транспортним засобом. Тривалість, характер та інші характеристики руху, ставлення особи до ймовірних наслідків такого керування чи реальне настання будь-яких суспільно шкідливих наслідків діяння особи не мають значення для кваліфікації за цією статтею.
Враховуючи викладене, у правопорушеннях із формальним складом, які не передбачають як необхідну ознаку настання суспільно шкідливих наслідків діяння, змістом умислу є передбачення особою протиправного характеру свого діяння та бажання його вчинення або свідоме його вчинення за умов, коли особа могла і повинна була уникнути його вчинення. Тобто вольовий момент умислу перенесено з наслідків на сам факт вчинення діяння.
Повторним відповідно до пункту 2 статті 35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню.
Відповідно до абзацу 2 пункту 3 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП).
Відповідно до пункту 6 Розділу 4 вказаної Інструкції Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або після повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.
Крім того, відповідно до п.п. 1, 4, 5 розділу VII Інструкції повторним відповідно до статті 35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню.
Таким чином, повторність вчинення протягом року аналогічного правопорушення повинна безумовно підтверджуватися безпосередньо самою постановою про накладення адміністративного стягнення, яка має бути завіреною належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.
ОСОБА_1 поставив підпис власноручно у п. 9 Постанови серії ЕНА 6552393 від 23.01.2026 у графі про отримання копії постанови, тобто така була вручена особі. 
У суду відсутні відомості, що вказана Постанова інспектора поліції не набрала законної сили чи була скасована. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не надала доказів оскарження та скасування цієї постанови.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується матеріалами справи, а саме:
- відомостями, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №616576 від 16 березня 2026 року;
- відеозаписом з бодікамери поліцейських;
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 23 січня 2026 року;
- протоколом огляду місця події від 23 січня 2026 року;
- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі адміністративного правопорушення серія ЕНА № 6552393 від 23 січня 2026 року на підставі ч.4 ст.126 КУпАП (засвідчено печаткою “для копій”);
- копією постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 квітня 2025 року, справа №607/5889/25, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та зокрема, було позбавлено права керування транспортними засобами на строк - один рік. Постанова набрала законної сили 25 квітня 2025 року. 
- копією акту вилучення посвідчення водія від 23 січня 2026 року;
- довідкою начальника СРПП Відділення №1 Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області від 18 березня 2026 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, протокол від 16.03.2025, та за ч. 4 ст. 126 КУпАП відповідно до постанови ЕНА №6552393 від 23.01.2026.
За таких обставин поза розумним сумнівом залишається доведеним, що ОСОБА_1 , знаючи, що він не має права керувати транспортним засобом відповідної категорії, та те, що його у той день 23.01.2026 вже було піддано стягненню за керування транспортним засобом без наявності права керування ним, розуміючи протиправність свого діяння з власної волі та свідомо сів за кермо та привів у рух транспортний засіб, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.
У своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що він був змушений сісти за кермо транспортного засобу, оскільки його батькові був терміново потрібний автомобіль, щоб поїхати до лікарні, однак до суду належні підтвердження не надані. 
Відповідно до ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, не підлягає адміністративній відповідальності.
Згідно зі ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові.
Крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.
Разом з тим, наявність крайньої необхідності підлягає доведенню, однак у цій справі така доведена не була.
За вказаних обставин суд приходить до переконання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, тобто повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Санкція ч.5 ст. 126 КУпАП є безальтернативною в частині видів адміністративних стягнень, вона передбачає обов`язкове накладення штрафу в розмірі 40 800 грн та обов`язкове позбавлення права керування на строк від 5 до 7 років.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що щодо ОСОБА_1 необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції вказаної статті з позбавленням права керування транспортним засобом на строк - п`ять років, та без оплатного вилучення транспортного засобу.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 слід стягнути в дохід держави судовий збір. Докази про наявність пільг для звільнення від сплати судового збору відсутні.
Керуючись ст.ст. 33, 35, 40-1, 276-280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про судовий збір», суддя, -

п о с т а н о в и в:
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Застосувати щодо ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, в дохід держави, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк - п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу. 
Реквізити для сплати штрафу: Одержувач: ГУК в Тернопільській області 21081300, Рахунок: UA798999980313060149000019001, Код бюджетної класифікації-21081300, код ЄДРПОУ 37977599, МФО:899998, банк одержувача: ГУДКСУ у Тернопільсьскій області, призначення платежу: штраф у справі про адміністративне правопорушення.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок (Одержувач: ГУК у м.Києві/м.Київ 22030106, код ЄДРПОУ 37993783, МФО:899998, банк одержувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок: UA908999980313111256000026001, Код бюджетної класифікації:22030106, призначення платежу: судовий збір).
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.
На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Підволочиський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Відповідно до ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, при здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу.

Суддя І.В. Федорович