Справа № 615/3130/25
Провадження № 2/615/195/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2026 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді Левченка А.М.,
за участю секретаря судового засідання Павлович В.А.,
відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 615/3130/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ

До Валківського районного суду Харківської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» до ОСОБА_1 , у якому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 84 646,96 грн, а саме:
- за договором №8813289 від 08.01.2025 в розмірі 27 090,36 грн;
- за договором №6363357 від 10.01.2025 в розмірі 28 919,86 грн;
- за договором №101082404 від 30.01.2025 в розмірі 28 636,74 грн.
Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 12 422,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 08.01.2025 р. між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 8813289. Відповідно до п.1.2. Сума (загальний розмір) кредиту становить 7900,00 грн. Згідно з п.1.3. Кредит надається загальним строком на 345 днів за умови виконання позичальником графіку платежів, з 08.01.2025 р. (дата надання кредиту). Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 . У зв`язку з порушеннями зобов`язань заборгованість за Договором №8813289 становить 25 854,00 гривень, яка складається з: 7900 грн. - заборгованість за кредитом; 9954 грн. - заборгованість по комісії за обслуговування; 8000 грн. - сума заборгованості за пенею (штрафами). Відповідач прострочив виконання зобов`язання з 24.01.2025 року, відтак період який підлягає обрахунку інфляційних витрат становить: 24.01.2025– 23.09.2025 року і складає: 25 854,00 x 1.04782102 - 25 854,00 = 1 236,36 грн. Загальна сума заборгованості Відповідача з інфляційним збільшенням за Договором №8813289 становить 27 090,36 грн.
10.01.2025 р. між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 6363357 Відповідно до п.1.2. Сума (загальний розмір) кредиту становить 10000,00 грн. Згідно з п.1.3. Кредит надається загальним строком на 345 днів за умови виконання Позичальником Графіку платежів, з 10.01.2025 р. (дата надання кредиту). Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 . У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за Договором №6363357 становить 27 600,00 гривень, яка складається з: 10000 грн. - заборгованість за кредитом; 12600 грн. - заборгованість по комісії за обслуговування; 5000 грн. - сума заборгованості за пенею (штрафами). Відповідач прострочив виконання зобов`язання з 26.01.2025 року, відтак період який підлягає обрахунку інфляційних витрат становить: 26.01.2025– 23.09.2025 року і складає: 27 600,00 x 1.04782102 - 27 600,00 = 1 319,86 грн. Загальна сума заборгованості Відповідача з інфляційним збільшенням за Договором №6363357 становить 28 919,86 грн.
30.01.2025 р. між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 101082404 Відповідно до п.1.2. Сума (загальний розмір) кредиту становить 10000 грн. Згідно з п.1.3. Кредит надається загальним строком на 345 днів за умови виконання позичальником графіку платежів, з 30.01.2025 р. (дата надання кредиту).
Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_2 . У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за Договором №101082404 становить 27 248,06 грн. гривень, яка складається з: 10000 грн. - заборгованість за кредитом; 6348.06 грн. - заборгованість за нарахованими процентами; 4900 грн. - заборгованість по комісії за обслуговування; 1000 грн. – заборгованість по комісії за надання кредиту; 5000 грн. - сума заборгованості за пенею (штрафами). Відповідач прострочив виконання зобов`язання з 31.01.2025 року, відтак період який підлягає обрахунку інфляційних витрат становить: 31.01.2025– 30.09.2025 року і складає: 27 248,06 x 1.05096448 - 27 248,06 = 1 388,68 грн. Загальна сума заборгованості Відповідача з інфляційним збільшенням за Договором №101082404 становить 28 636,74 грн.
Як вказала представник позивача, вищевказані кредитні договори були укладені в електронному вигляді шляхом реєстрації Відповідача на веб-сайті Позивача в мережі Інтернет та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 13.01.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.
Крім того, вказаною ухвалою витребувано:
1) у Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» (код ЄДРПОУ 21133352): інформацію чи емітувалась платіжна карта № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ; виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів, відкритого до платіжної картки № НОМЕР_1 за період з 08.01.2025 року по 13.01.2025 року
2) у Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (код ЄДРПОУ 09806443): інформацію чи емітувалась платіжна карта № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ; виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів, відкритого до платіжної картки № НОМЕР_2 за період з 30.01.2025 року по 02.02.2025 року.
Представник позивача у судове засідання не з`явилась, в позові просить проводити розгляд справи без її участі.
Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та підтвердив, що дійсно брав кредит, проте заперечив щодо розміру відсотків нарахованих банком.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши відповідача, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною першою статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Судом встановлено, що 08.01.2025 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 8813289.
Відповідно до п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2. Договору у кредит (далі – кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі – плата) відповідно до Графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит.
Відповідно до п.1.2. Договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 7900,00 грн.
Згідно з п.1.3. Договору, кредит надається загальним строком на 345 днів за умови виконання Позичальником Графіку платежів, з 08.01.2025 р. (дата надання кредиту). Строк на який надається окрема частина кредиту встановлюється Графіком платежів.
Відповідно до п. 1.5. Договору, загальні витрати Позичальника за кредитом складають 26307.00 грн. Денна процентна ставка складає: (26307.00 грн. / 7900.00 грн.) / 345 днів * 100% = 0.97%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка дорівнює 3257.21 відсотків річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника складає 34207.00 грн.
Як визначає п. 1.5.1. Договору, комісія за надання кредиту: 1975.00 грн., яка нараховується за ставкою 25.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Якщо згідно Графіку платежів комісія за надання кредиту підлягає сплаті частинами, сума комісії може складати менш ніж 25.00 відсотків від суми кредиту, якщо внаслідок поділу цієї суми на кількість розрахункових періодів/кількість платежів згідно графіку платежів, утворюється не ціле число (дріб).
Згідно п. 1.5.2. Договору, комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) (за весь строк кредитування): 24 332.00 грн., що нараховується за ставкою 14.00 відсотків від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені Графіком платежів, який є додатком №1 до цього Договору.
Відповідно до 1.5.3. Договору, проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів, нараховуються за ставкою 0.0010 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом.
Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 .
Вищевказаний кредитний договір підписано електронним підписом ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором 230456. 
В матеріалах справи наявний підписаний відповідачем Паспорт споживчого кредиту, в якому визначені основні умови кредитування з урахуванням побажань позичальника: тип кредиту, мета отримання кредиту, сума/ліміт кредиту, спосіб та строк надання кредиту, строк кредитування; інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника; процентна ставка; тип процентної ставки, загальні витрати за кредитом, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, реальна річна процентна ставка; порядок повернення кредиту та інше
Також, ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту електронним підписом одноразовим ідентифікатором 859476.
Відповідно до платіжного доручення 145843684 від 08.01.2025, платником ТОВ "Мілоан", Код ЄДРПОУ: 40484607 було перераховано 7900 грн. на картку НОМЕР_1 , де в призначеннях платежу вказано кошти згідно договору 8813289.
На виконання ухвали Валківського районного суду Харківської області від 13.01.2026 року, до суду надійшов лист АТ «Універсал Банк» від 06.02.2026 року №БТ/Е-3970, з якого вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , банком була емітована платіжна карта № НОМЕР_4 . Крім того, до вказаного листа долучено рух коштів за картковим рахунком платіжної карти № НОМЕР_4 , згідно якої 08.01.2025 на рахунок ОСОБА_1 було зарахування на суму 7900,00 грн.
Отже, факт отримання відповідачем ОСОБА_1 коштів на виконання умов кредитного договору на належну йому платіжну картку підтверджується вищевказаним листом, про що також не заперечив відповідач в судовому засіданні.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №8813289 становить 25 854,00 гривень, яка складається з: 7900 грн. - заборгованість за кредитом; 9954 грн. - заборгованість по комісії за обслуговування; 8000 грн. - сума заборгованості за пенею (штрафами). 
В позові представник позивача зазначила, що відповідач прострочив виконання зобов`язання з 24.01.2025 року, відтак період який підлягає обрахунку інфляційних витрат за Договором №8813289 становить: 24.01.2025 – 23.09.2025 року і складає: 25 854,00 x 1.04782102 - 25 854,00 = 1 236,36 грн. 
Крім того, 10.01.2025 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 6363357.
Відповідно до п.1.2. Договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 10000,00 грн.
Згідно з п.1.3. Договору, кредит надається загальним строком на 345 днів за умови виконання Позичальником Графіку платежів, з 10.01.2025 р. (дата надання кредиту). Строк на який надається окрема частина кредиту встановлюється Графіком платежів.
Відповідно до п.1.4. Повернення кредиту, сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом має здійснюватися Позичальником зі встановленою періодичністю відповідно до Графіку платежів, наведеному у додатку №1 до Договору.
Пункт 1.5. Договору визначає, що загальні витрати позичальника за кредитом складають 33300.00 грн. Денна процентна ставка складає: (33300.00 грн. / 10000.00 грн.) / 345 днів * 100% = 0.97%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка дорівнює 3257.21 відсотків річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника складає 43300.00 грн.
Згідно п. 1.5.1. Договору, комісія за надання кредиту: 2500.00 грн., яка нараховується за ставкою 25.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. 
Відповідно до п. 1.5.2. Договору, комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) (за весь строк кредитування): 30800.00 грн., що нараховується за ставкою 14.00 відсотків від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені Графіком платежів, який є додатком №1 до цього Договору.
Згідно п. 1.5.3. Договору, проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів, нараховуються за ставкою 0.0010 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом.
Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 .
Вищевказаний кредитний договір № 6363357 підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 431796. 
В матеріалах справи наявний підписаний відповідачем Паспорт споживчого кредиту, в якому визначені основні умови кредитування з урахуванням побажань позичальника: тип кредиту, мета отримання кредиту, сума/ліміт кредиту, спосіб та строк надання кредиту, строк кредитування; інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника; процентна ставка; тип процентної ставки, загальні витрати за кредитом, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, реальна річна процентна ставка; порядок повернення кредиту та інше
Також, ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту № 6363357 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 858329.
Як вбачається з платіжного доручення 145953678 від 10.01.2025 року, платником ТОВ "Мілоан", Код ЄДРПОУ: 40484607, 10.01.2025 року було перераховано 10000 грн. на картку НОМЕР_1 , де в призначеннях платежу зазначено кошти згідно договору 6363357.
На виконання ухвали Валківського районного суду Харківської області від 13.01.2026 року, до суду надійшов лист АТ «Універсал Банк» від 06.02.2026 року №БТ/Е-3970, з якого вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , банком була емітована платіжна карта № НОМЕР_4 . Крім того, до вказаного листа долучено рух коштів за картковим рахунком платіжної карти № НОМЕР_4 , згідно якої 10.01.2025 на рахунок ОСОБА_1 було зарахування на суму 10 000,00 грн.
Отже, факт отримання відповідачем ОСОБА_1 коштів на виконання умов кредитного договору на належну йому платіжну картку підтверджується вищевказаним листом, про що також не заперечив відповідач в судовому засіданні.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №6363357 становить 27 600,00 гривень, яка складається з: 10000 грн. - заборгованість за кредитом; 12600 грн. - заборгованість по комісії за обслуговування; 5000 грн. - сума заборгованості за пенею (штрафами). 
Представник позивача в позові посилається на те, що відповідач прострочив виконання зобов`язання з 26.01.2025 року, відтак період який підлягає обрахунку інфляційних витрат становить: 26.01.2025– 23.09.2025 року і складає: 27 600,00 x 1.04782102 - 27 600,00 = 1 319,86 грн. 
Крім того, 30.01.2025 р. між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 101082404.
Відповідно до п.1.2. Договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 10000 грн. 
Згідно з п.1.3. Договору, кредит надається загальним строком на 345 днів за умови виконання Позичальником Графіку платежів, з 30.01.2025 р. (дата надання кредиту). Строк на який надається окрема частина кредиту встановлюється Графіком платежів.
Відповідно до п. 1.5. Договору, загальні витрати Позичальника за кредитом складають 32565.50 грн. Денна процентна ставка складає: (32565.50 грн. / 10000.00 грн.) / 345 днів * 100% = 0.94%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка дорівнює 4002.18 відсотків річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника складає 42565.50 грн.
Пункт 1.5.1. Договору визначає, що комісія за надання кредиту: 1000.00 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. 
Відповідно до п. 1.5.2. Договору, комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) (за весь строк кредитування): 15400.00 грн., що нараховується за ставкою 7.00 відсотків від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені Графіком платежів, який є додатком №1 до цього Договору.
Згідно п. 1.5.3. Договору, проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів, нараховуються за ставкою 110.00 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом.
Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_2 .
Вищевказаний кредитний договір № 101082404 підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 273006. 
В матеріалах справи наявний підписаний відповідачем Паспорт споживчого кредиту №101082404, в якому визначені основні умови кредитування з урахуванням побажань позичальника: тип кредиту, мета отримання кредиту, сума/ліміт кредиту, спосіб та строк надання кредиту, строк кредитування; інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника; процентна ставка; тип процентної ставки, загальні витрати за кредитом, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, реальна річна процентна ставка; порядок повернення кредиту та інше.
Також, ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту № 101082404 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 658254.
Відповідно до платіжного доручення 99761874 від 30.01.2025, платником ТОВ "Мілоан", Код ЄДРПОУ: 40484607, 30.01.2025 року було перераховано 10000 грн. на картку НОМЕР_2 , де в призначеннях платежу зазначено кошти згідно договору 101082404.
На виконання ухвали Валківського районного суду Харківської області від 13.01.2026 року, до суду надійшов лист АТ «ТАСКОМБАНК» від 21.01.2026 року №459/47.7-БТ, з якого вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , оформлено віртуальну банківську платіжну картку № НОМЕР_2 , яка існує тільки в цифровій формі, без фізичного носія. Крім того, до вказаного листа долучено виписку по рахунку № НОМЕР_5 , операції по якому можна здійснювати за допомогою платіжної карти № НОМЕР_2 за період з 30.01.2025 по 02.02.2025, згідно якої 30.01.2025 на рахунок ОСОБА_1 було зарахування на суму 10000,00 грн.
Отже, факт отримання відповідачем ОСОБА_1 коштів на виконання умов кредитного договору на належну йому платіжну картку підтверджується вищевказаним листом, про що також не заперечив відповідач в судовому засіданні.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №101082404 становить 27 248,06 грн. гривень, яка складається з: 10000 грн. - заборгованість за кредитом; 6348.06 грн. - заборгованість за нарахованими процентами; 4900 грн. - заборгованість по комісії за обслуговування; 1000 грн. – заборгованість по комісії за надання кредиту; 5000 грн. - сума заборгованості за пенею (штрафами). 
Як вказала в позові представник позивача, відповідач прострочив виконання зобов`язання з 31.01.2025 року, відтак період який підлягає обрахунку інфляційних витрат становить: 31.01.2025– 30.09.2025 року і складає: 27 248,06 x 1.05096448 - 27 248,06 = 1 388,68 грн. 
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.
Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Кредитні договори №8813289, №6363357 та №101082404 ОСОБА_1 підписав одноразовими ідентифікаторами.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що між сторонами було укладено договори в електронній формі шляхом їх підписання відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц.
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, відповідно до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Зі змісту Закону України «Про електронну комерцію» вбачається, що такі правочини вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно зі ст.ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Щодо стягнення заборгованості за пенею (штрафами), а також за інфляційним збільшенням за кредитними договорами №8813289, №6363357 та №101082404, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє до теперішнього часу.
Відповідно до статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанови від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 (пункт 78) від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (пункт 69)).
Відповідно до частини першої статті 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.
Враховуючи викладене та те, що штрафні санкції за кредитним договором №8813289 в розмірі 8000,00 грн, за кредитним договором №6363357 в розмірі 5000,00 грн та за кредитним договором №101082404 в розмірі 5000,00 грн нараховані за період з січня 2025 по дату звернення до суду, тобто під час дії воєнного стану, до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Відтак, ОСОБА_1 звільняється від обов`язку сплати штрафів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.
Частина 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Представником позивача нараховано інфляційне збільшення:
- за договором №8813289 в період з 24.01.2025 по 23.09.2025 в розмірі 1236,36 грн;
- за договором №6363357 в період з 26.01.2025 по 23.09.2025 в розмірі 1319,86 грн;
- за договором №101082404 в період з 31.01.2025 по 30.09.2025 в розмірі 1388,68 грн.
Отже, інфляційне збільшення нараховане позивачем за період з січня 2025 року по вересень 2025 року, тобто під час дії воєнного стану, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» інфляційного збільшення задоволенню не підлягають.
З приводу стягнення з відповідача заборгованості по комісії за обслуговування по кредитним договорам №8813289, №6363357 та №101082404, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1, 2, ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Схожі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі №204/224/21 (провадження № 61-4202сво22), постановах Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №363/1834/17 зазначено, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону №2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків.
Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу /набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає.
Такі висновки зроблені в постанові Верховного Суду від 08 лютого 2023 року у справі №359/12165/14-ц.
Так, позивач вимагає стягнути заборгованість по комісії за обслуговування, а саме:
- за договором №8813289 в розмірі 9954,00 грн;
- за договором №6363357 в розмірі 12600,00 грн;
- за договором №101082404 в розмірі 4900,00 грн.
Зі змісту кредитних договорів №8813289, №6363357 та №101082404 вбачається, що ОСОБА_1 встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 14% та 7% від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені Графіком платежів, який є додатком №1 до цього Договору.
Як вбачається з договорів про споживчий кредит №8813289, №6363357 та №101082404, визначено поняття комісії за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості), яка передбачає, що це встановлена п.1.5.2 цього Договору винагорода за обслуговуванням кредиту (кредитної заборгованості) Кредитодавцем протягом всього строку кредитування, що включає цілодобове надання Позичальнику актуальної облікової інформації шляхом розміщення її в особистому кабінеті Позичальника, зокрема про розмір нарахованої та сплаченої заборгованості за цим Договором, її складові, розрахунок поточного платежу, розрахунок суми для повного погашення заборгованості, графік платежів, негайне оновлення інформації при настанні змін, цілодобове забезпечення можливості через особистий кабінет здійснювати миттєвий безкоштовний для Позичальника переказ з автоматичним додаванням всіх необхідних реквізитів для погашення заборгованості за цим Договором, надсилання Позичальнику текстових повідомлень з нагадуваннями про дати платежів, інформування про зарахування платежів, згенеровані одноразові ідентифікатори/паролі, інші сервісні повідомлення, консультування та надання інформації з питань пов`язаних з обслуговуванням кредиту та виконанням цього Договору службами підтримки Кредитодавця, тощо, яка нараховується Кредитодавцем та сплачується Позичальником за кожний визначений Графіком платежів розрахунковий період (крім останнього).
Отже, договорами передбачено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, зокрема, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».
Оскільки позичальнику встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення кредитних договорів №8813289, №6363357 та №101082404 укладених між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними.
З огляду на викладене, вимоги банку щодо стягнення із ОСОБА_1 заборгованості по комісії за обслуговування за кредитними договорами №8813289, №6363357 та №101082404, - задоволенню не підлягають.
Ураховуючи, що відповідач не виконав прийнятих на себе зобов`язань в частині сплати заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісією за надання кредиту, а також під час розгляду справи наявність та розмір заборгованості, відповідність розрахунку не були спростовані відповідачем належними доказами, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» заборгованості в сумі 35248,06 грн, а саме: за договором №8813289 від 08.01.2025 в розмірі 7 900,00 грн; за договором №6363357 від 10.01.2025 в розмірі 10 000,00 грн; за договором №101082404 від 30.01.2025 в розмірі 17 348,06 грн.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України.
Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Витрати, пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, становлять ті оплатні дії, які передбачені цивільно-процесуальних кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Законом «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
У постанові від 22.12.2018 року по справі № 826/856/18 Верховний Суд зазначив, що під час визначення розміру витрат, пов`язаних із правовою допомогою, компенсації підлягають лише ті послуги, які вказано в договорі.
Водночас, до суду представником відповідача не було надано договір про надання правової допомоги.
Представник позивача в обгрунтування витрат на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн надала до суду: ордер на надання правничої допомоги ТОВ “Мілоан” та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №4441.
У порушення вимог ч. 3 ст.137 ЦПК України в матеріалах справи відсутній детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Отже, враховуючи вищевикладене, підстави для стягнення витрат на правничу допомогу відсутні.
Враховуючи, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» задоволено частково, у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені позивачем витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1008,72 грн.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 512,514, 526, 527, 530, 610, 612, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 13, 27, 80, 137, 141, 258-259, 263, 265, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» заборгованість в сумі 35 248,06 (тридцять п`ять тисяч двісті сорок вісім гривень 06 копійок) грн, а саме
- за договором №8813289 від 08.01.2025 в розмірі 7 900,00 грн;
- за договором №6363357 від 10.01.2025 в розмірі 10 000,00 грн;
- за договором №101082404 від 30.01.2025 в розмірі 17 348,06 грн.
В задоволенні іншої частини позову - відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1008,72 грн (одна тисяча вісім гривень 72 копійки).
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду або через Валківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
- позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», код ЄДРПОУ 40484607, місцезнаходження: 04107, м. Київ, вул. Багговутівська, 17-21;
- відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено 17.02.2026 року.

Суддя А.М. Левченко