Справа № 541/166/26
Номер провадження 2-а/541/11/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

17 березня 2026 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Дністрян О.М.,
при секретарі Докуніній А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -
В с т а н о в и в :
ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник – адвокат Жага Е.Г., звернувся до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. Свій позов мотивував тим, що 05 листопада 2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , відносно позивача ОСОБА_2 була винесена постанова № R141032/715 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП. В постанові вказано, що за результатами з`ясування обставин справи встановлено, що ОСОБА_2 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк та місце, зазначені в повістці (ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Враховуючи, що громадянин ОСОБА_2 скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП на нього накладено штраф у сумі 17000 грн. Позивач заперечує факт оповіщення його повісткою про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 , з вказаною постановою не погоджується, вважає її незаконною. В постанові не заначено коли позивачу була направлена повістка, на яку дату, з яким номером поштового відправлення, підстава виклику, докази вручення повістки. Також в оскаржуваній постанові не зазначено, які саме розглядалися адміністративні матеріали, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, докази на підтвердження вчиненого правопорушення тощо. При розгляді адміністративного протоколу позивач не був присутній, про те чи направлялось йому повідомлення про розгляд адміністративного матеріалу, або повідомлялось особисто, в постанові теж не зазначено Позивач ОСОБА_2 має відстрочку від мобілізації на підставі п.11 ч.1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , порушення правил військового обліку не допускав, про що свідчить відсутність такої інформації в електронному військово-обліковому документі із застосунку Резерв+. Вказав, що у витязі із застосунку Резерв +, відображена інформація про останнє оновлення даних. Враховуючи вищевикладене, позивач просив постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_3 за № R141032/715 у справі про адміністративне правопорушення від 05.11.2025 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАПУкраїни,- скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Ухвалою суду від 21 січня 2026 року визнано поважними причини пропуску строку оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення та поновлено позивачу строк на оскарження постанови; відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
02 лютого 2026 року на адресу суду від ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов відзив на позовну заяву у кому виклали свої заперечення проти позову. Щодо заперечення факту оповіщення про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_5 , зазначили, що згідно даних інформаційної системи «ОБЕРІГ» засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» рекомендованим поштовим повідомленням з описом вкладення відповідно до правил надання послуг поштового зв`язку, затвердженого постановою КМУ від 05.03.2009 № 270, була направлена повістка № 4363495 про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 09 год.00 хв. 24.07.2025. Відповідно до форми № 20, яка була додана до поштового відправлення, що повернуто на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 , вказана особа відсутня за адресою фактичного місця проживання, зазначеного на той момент в «резерв+», а саме: АДРЕСА_1 . Щодо посилання в позові на відсутність повідомлення про час та місце розгляду адміністративного правопорушення, вказали, що згідно відомостей з протоколу № 714 від 23 серпня 2025 року громадянин ОСОБА_2 був ознайомлений з матеріалами до протоколу, надавав пояснення, та отримав другий екземпляр про що свідчить особистий підпис. На підставі викладеного, ОСОБА_2 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 
16 лютого 2026 року представником позивача надано додаткові пояснення, у яких вказав, що зазначені обставини у відзиві не відповідають дійсності. З приводу протоколу про адміністративне правопорушення зазначив, що позивач 23.08.2025 особисто прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 , після дзвінка дільничного інспектора, надав пояснення та докази, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а за адресою АДРЕСА_3 , ніколи не проживав та не був зареєстрований, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади. Відносно позивача закрили провадження про адміністративне правопорушення (так йому про це повідомили), що також підтверджується скрін-шотами повідомлень з Резерв + за 26.08.2025. Додатково, в постанові не вказано, які розглядалися адміністративні матеріали, а саме протокол про адміністративне правопорушення, докази на підтвердження вчиненого правопорушення тощо. Крім того, вказав, що з тих самих скрін-шотів повідомлень з Резерв + 05.11.2025 року (у день складання постанови), позивачу надійшло повідомлення про зняття його з розшуку, а також 27.11.2025 року, повідомлення про скасування постанови, але цього ж числа ІНФОРМАЦІЯ_6 направляє постанову на виконання. (копії повідомлень та супровідного листа до Миргородського ВДВС додаються) Тобто, дії ІНФОРМАЦІЯ_3 протирічать інформації яка вносилась до реєстру ОБЕРІГ та були спрямовані на незаконне притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені нвлежним чином. Представник позивача направив заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, просив задовольнити позовні вимоги.
Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені нвлежним чином.
Суд, проаналізувавши зібрані по справі докази та враховуючи норми чинного законодавства, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. 
Судом установлено, що 05 листопада 2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_2 , виніс постанову №R141032/715, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн. Також в описовій та мотивувальній частині цієї постанови зазначено, що за результатами з`ясування обставин справи встановлено, що ОСОБА_2 не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці (ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (а.с. 18-19).
Згідно з даними військово-облікового документа від 05.01.2026, який сформований у системі «Резерв+», ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є військовозобов`язаним, перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_8 , звання солдат, ВОС 790037, номер в реєстрі Оберіг 130420201396896900007. Тип відстрочки п.11 ч.1 ст.23. Постанова ВЛК: непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час, дата ВЛК – 28.04.2023. Адреса проживання: АДРЕСА_2 . Дата уточнення даних 23.08.2024 (а.с.20).
Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади №2026/002436754 від 16.02.2026 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Дата реєстрації – 10.04.2025 (а.с.61).
Як вбачається зі змісту, долученої до відзиву копії повістки № 4363495 від 14.07.2025 про виклик ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 24.07.2025 о 09:00 год. для уточнення даних, відповідачем вказано адресу ОСОБА_2 – АДРЕСА_1 (а.с.49 зворотній бік).
В описі вкладення до рекомендованого поштового відправлення № 05053339164503 на ім`я ОСОБА_2 , вказано: поштова адреса - 37600, найменування вкладення - повістка № 4363495 від 14.07.2025 (а.с.50).
Причини повернення рекомендованого поштового відправлення № 05053339164503, зі змісту Довідки ф.20 про причини повернення/досилання, долученої до відзиву, встановити не можливо (а.с.48)
Зі змісту копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу ф.119, вбачається, що поштове відправлення № 05053339164503 на ім`я ОСОБА_2 направлялося адресантом на адресу: АДРЕСА_1 (а.с.47 зворотній бік)
Отже, належного підтвердженням оповіщення ОСОБА_2 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідачем суду не надано.
Спірні правовідносини виникли в зв`язку притягненням позивача відповідачем до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП внаслідок порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме через неприбуття за викликом до ТЦК та СП.
Відповідно до ст. 210-1 ч. 3 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до Указу Президента України №303/2014 від 17.03.2014 р. «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17.03.2014 р. № 1126-VІ, в Україні оголошено часткову мобілізацію, отже з того часу настав особливий період, який триває по теперішній час, оскільки рішення про демобілізацію, затвердженого Верховною Радою України (ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію») не приймалось. Щодо факту запровадження особливого періоду в Україні з 18.03.2014 наголосив Верховний Суд України у постанові від 30.05.2018 в справі №521/12726/16-ц. Крім того, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який діє до теперішнього часу. Отже, з 18 березня 2014 року в Україні діє особливий період.
Адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
Тобто, диспозиція ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є бланкетною та відсилає до спеціального законодавства та підзаконних нормативно-правових актів, які регулюють правовідносини щодо оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Обґрунтовуючи протиправність притягнення до адміністративної відповідальності, позивач зазначає, що він не був належним чином повідомлений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а дізнався вже про притягнення до адміністративної відповідальності за неприбуття за викликом до ТЦК та СП, коли йому в електронний застосунок «Дія» надійшла Постанова про відкриття виконавчого провадження.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначені».
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки тощо визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (надалі Порядок), що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024.
Відповідно до п. 28 Порядку виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).
Відповідно до п. 41 Порядку належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
В постанові, що оскаржується, не зазначено, у який спосіб здійснювалось оповіщення позивача (особисто чи поштовими засобами зв`язку). Крім того, не зазначено місце, день і час явки за викликом, мету виклику. Не зазначено номеру та дати повістки, яка була сформована та направлена співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_2 ..
Якщо оповіщення здійснювалось поштовими засобами зв`язку, то постанова повинна містити дату та номера поштового відправлення АТ «Укрпошта», яким було відправлено повістку, адресу, на яку було направлено повістку, дату належного підтвердження оповіщення військовозобов`язаного, що є основним доказом для підтвердження вини ОСОБА_2 ..
У разі не оповіщення або ж повернення відповідного відправлення через невручення, указана обставина не може бути підтверджена жодним доказом зі сторони позивача, а тому обставину належного оповіщення має доводити саме відповідач.
Не конкретизовано і норму ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яку ОСОБА_2 , на думку відповідача, не дотримався чи порушив.
Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 в справі №463/1352/16-а зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Отже, згідно принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Відповідачем не доведено порушення ОСОБА_2 вимог ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та як наслідок, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
За таких обставин, суд приходить до висновку щодо скасування оскарженого позивачем рішення суб`єкта владних повноважень та необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Керуючись ст.ст. 210-1, 245, 247, 251, 252, 268, 280, 283 КУпАП, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Законом України «Про оборону України», Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024, ст.ст. 2, 9, 72, 73, 77-79, 90, 139, 159, 246, 255, 286 КАС України, суд -
В и р і ш и в :
Позовну заяву задовольнити.
Постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 № R141032/715 від 05 листопада 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. – скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення – закрити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя:	  	О. М. Дністрян