Справа № 202/2250/26
Провадження № 2-а/202/40/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2026 року Індустріальний районний суд міста Дніпра в складі: головуючого судді - Бєльченко Л.А., за участю секретаря судового засідання Щербини В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -
В С Т А Н О В И В:
14.03.2026 року позивач через систему «Електронний суд» звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпра з цим позовом до відповідача.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи 16.03.2026 року визначено суддю Бєльченко Л.А. для розгляду даної справи.
Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 16.03.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі за позовною заявою  ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення; справу призначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.
В обґрунтування позову ОСОБА_2 указує, що 6.03.2026 року постановою серії ЕНА №6779616, винесеною співробітниками Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, її було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст.122 КУпАП.
Згідно із зазначеною постановою, водій автомобіля Nissan Micra, державний номер НОМЕР_1 , нібито здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофора (червоножовтий). 
З даною постановою вона не погоджується, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.
Відповідно до пункту 8.7.3 Правил дорожнього руху України, жовтий сигнал світлофора забороняє рух, окрім випадків, коли водій під час увімкнення жовтого сигналу не може зупинитися перед стоп-лінією без застосування екстреного гальмування. Фактично автомобіль в`їхав на перехрестя на дозволений сигнал світлофора (зелений). Жовтий сигнал світлофора увімкнувся вже після в`їзду автомобіля на перехрестя, у зв`язку з чим водій правомірно завершила маневр та залишила перехрестя, не створюючи перешкод іншим учасникам дорожнього руху згідно із вимогою правил дорожнього руху. Таким чином, у діях водія відсутній склад адміністративного правопорушення. 
Крім того, у постанові зазначено місце вчинення правопорушення — вул. Європейська. Однак, фактично автомобіль був зупинений співробітниками поліції по вулиці Європейській, а правопорушення, котре розглядали співробітники поліції, відбулося біля перехрестя з вулицею Успенською, що підтверджується наданими самими співробітниками поліції відеоматеріалами (котрі їй вдалося отримати з великими труднощами, оскільки один із співробітників екіпажу відмовлявся їх надавати чим також порушував мої права на повноцінний розгляд справи).
Таким чином, у постанові зазначені неправильні відомості щодо місця правопорушення, а також не коректно описано саме правопорушення: у постанові зазначено рух на червоно-жовтий сигнал світлофора, тоді як фактично вона рухалася на зелений сигнал, який перейшов у жовтий вже під час завершення маневру, з дотриманням правил дорожнього руху. Це ставить під сумнів об`єктивність та законність прийнятого співробітниками поліції рішення. 
Як доказ співробітники поліції надали відеозапис із реєстратора патрульного автомобіля, однак на зазначеному відео не зафіксовано момент перетину автомобілем Nissan Micra стоп-лінії, оскільки перед патрульним автомобілем рухався автомобіль марки Хюндай (якщо вона правильно ідентифікувала), котрий повністю перекриває огляд. Також на наданому співробітниками відео неможливо чітко розглянути номерний знак автомобіля Нісан мірка. Отже, відеозапис не підтверджує факт вчинення правопорушення. 
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами є фактичні дані, на підставі яких можна встановити наявність або відсутність правопорушення. У даному випадку такі докази відсутні. Співробітники поліції не надали їй, позивачці, можливості ознайомитися з постановою на місці її винесення, не надали можливості надати повні пояснення та не роз`яснили її права. 
Позивач зазначає, що оскільки вона хотіла уточнити правомірність дій співробітників поліції, реалізовуючи своє право на захист та звернувшись за консультацією до юриста, їй повідомили, що співробітники поспішають на виклик, після чого вони залишили місце зупинки. Фактично розгляд справи на місці не проводився як цього потребує Закон України «Про Національну поліцію», а пояснення водія належним чином не були взяті до уваги при прийнятті рішення по даній постанові. Такі дії, на думку позивача, суперечать вимогам ст.268 та ст.280 КУпАП, які гарантують особі право на захист та повноцінний розгляд справи.
У зв`язку з викладеним, позивач просила визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №6779616 від 06.03.2026 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та закрити провадження на підставі ч.1 ст.247 КУпАП.
Від представника Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області надійшов відзив в порядку ст.162 КАСУ.
Представник Департаменту патрульної поліції указує, що Стешенко К.О. звернулася до суду з позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 06.03.2026 серії ЕНА № 6779616, винесеної поліцейським взводу №1 роти №2 батальйону №4 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Тонцем А.М. Така постанова винесена поліцейським у зв`язку з тим, що Стешенко К.О. проїхала на заборонний сигнал світлофора, що є адміністративним правопорушенням, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 122 КУпАП. 
Відповідач вважає, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, а оспорювана постанова – законною, правомірною і такою, що підлягає залишенню без змін з наступних підстав. 
06.03.2026, на перехресті пл. Успенської та вул. Михайла Коцюбинського, поліцейський, реалізовуючи передбачені п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» повноваження поліції з виявлення та припинення адміністративних правопорушень, виявив рух транспортного засобу NISSAN, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 на заборонний сигнал світлофора. Ці обставини підтверджуються відеозаписами з автомобільного відеореєстратора, встановленого в салоні службового транспортного засобу поліції, що використовується поліцією на підставі Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026, та камер відеоспостереження К-68.1 і К-68.33 загальноміської системи ситуаційного відеоспостереження м. Дніпро, створеної на виконання заходів програми «Безпечне місто». 
Зокрема, відеозаписом з камери відеоспостереження К-68.1 зафіксовано як на світлофорі, що регулює рух транспортних засобів з пл. Успенської на вул. Михайла Коцюбинського, увімкнено зелений миготливий сигнал, на який на перехрестя з пл. Успенської ліворуч виїжджає чорний транспортний засіб. 
Абзацом 1 підпункту «в» пункту 8.7.3 Правил дорожнього руху визначено, що зелений миготливий сигнал інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух. 
Згідно підпунктів «ґ» та «е» пункту 8.7.3 Правил дорожнього руху, сигналами, які забороняють рух, є жовтий і червоний. Надалі на світлофорі вмикається жовтий забороняючий сигнал, на який на перехрестя з пл. Успенської ліворуч послідовно виїжджають білий та чорний транспортні засоби. Після чого на світлофорі вмикається червоний забороняючий сигнал, на який на перехрестя з пл. Успенської ліворуч виїжджає транспортний засіб NISSAN, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . При цьому безпосередньо перед виїздом такого транспортного засобу на перехрестя на світлофорі, що регулює рух транспортних засобів по вул. Михайла Коцюбинського, вмикається зелений сигнал, і відповідні транспортні засоби вже починають рух по вул. Михайла Коцюбинського. Відеозаписом з камери відеоспостереження К-68.33 зафіксовано таку саму послідовність проїзду перехрестя зазначеними транспортними засобами, а також увімкнення зеленого сигналу світлофора для пішоходів через пл. Успенську та початок руху транспортних засобів по вул. Михайла Коцюбинського до моменту виїзду транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 на перехрестя. 
Відповідно до рішення Великої Палати Європейського суду з прав людини від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Отже ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
Підпункт «б» пункту 2.3 Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язує водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну. 
Згідно пункту 8.10 Правил дорожнього руху, у разі подання світлофором сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69 «Місце зупинки», якщо їх немає – не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках – перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів. 
Проте ОСОБА_1 не виконала зазначені вимоги Правил дорожнього руху, і керуючи транспортним засобом, проїхала на заборонний сигнал світлофора. 
Частиною 2 статті 122 КУпАП, визначено, що , зокрема, проїзд на заборонний сигнал світлофора є адміністративним правопорушенням, яке тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Статтею 222 КУпАП визначено, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП, покладено на органи Національної поліції, від імені яких розглядати такі справи і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. 
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що виїхала на перехрестя на зелений сигнал світлофора та посилається на пункт 8.11 Правил дорожнього руху, який дозволяє водіям рухатися на жовтий сигнал світлофора, якщо вони не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 Правил дорожнього руху, не вдаючись до екстреного гальмування, а також на не роз`яснення поліцейським її прав, ненаданні можливістю скористатися ними і ознайомитися з оспорюваної постановою на місці події. 
Разом з тим Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.06.2020 у справі №520/2261/19 виснувала, що встановлений частиною 2 статті 77 КАСУ обов`язок відповідача-суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. 
Представник відповідача зазначає, що ОСОБА_1 не додано до позовної заяви жодних належних і допустимих доказів на підтвердження наведених обставин, покладених в обґрунтування позову. Водночас, відеозаписами з автомобільного відеореєстратора, та камер відеоспостереження К-68.1 і К-68.33 зафіксовано, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 рухався з невеликою швидкістю, яка явно надавала можливість зупинитися перед світлофором, не вдаючись до екстреного гальмування. Відтак, враховуючи, що світлофор послідовно змінював сигнали із зеленого на зелений миготливий, жовтий та червоний, ОСОБА_1 мала достатньо часу і можливість вчасно оцінити відповідну зміну дорожньої обстановки та належним чином відреагувати на неї. 
Розгляд справи зафіксовано портативним відеореєстратором поліцейського 472681, що використовується поліцією на підставі Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Під час такого розгляду поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 її права як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі право на правничу допомогу (15 година 34-35 хвилини відеозапису з відеореєстратора 472681), і ОСОБА_1 підтвердила, що такі права їй зрозумілі (15 година 40 хвилина відеозапису з відеореєстратора 472681). При цьому поліцейські не створювали жодних перешкод для реалізації ОСОБА_1 її прав, у тому числі права на правничу допомогу, а ОСОБА_1 не виявляла намірів скористатися такими правами, зокрема, не вживала жодних заходів, спрямованих на отримання правничої допомоги. 
На місці події ОСОБА_1 , не зважаючи на неодноразові пропозиції поліцейських, відмовилася від отримання оспорюваної постанови, що також зафіксовано портативним відеореєстратором поліцейського 472681 (15 година 41-42 хвилини відеозапису з відеореєстратора 472681).
Таким чином, матеріали справи підтверджують вчинення ОСОБА_1 відповідного адміністративного правопорушення, а доводи позовної заяви щодо неправомірності оспорюваної постанови є безпідставними, не спростовують правильності зазначених вище висновків та встановлених поліцейським обставин і у даному випадку їх слід розглядати лише як спробу уникнути встановленої законом відповідальності за вчинене правопорушення, що є неприпустимим. 
Зазначене в цілому свідчить про законність та обґрунтованість оспорюваної постанови, яка у зв`язку з цим підлягає залишенню без змін, натомість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за таке правопорушення не сприятиме досягненню мети правосуддя і дотриманню принципу невідворотності покарання. Відтак, на думку представника відповідача, підстави для задоволення позову та скасування оспорюваної постанови відсутні.
У відповідності до пункту 2 частини першої статті 263 КАС України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Суд, з`ясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що поліцейським взводу №1 роти №2 батальйону №4 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, сержантом поліції Тонцем А.М., 6.03.2026 року складено постанову серії ЕНА №6779616 у справі про адміністративне правопорушення, котрою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог п.8.7.3.є. Правил дорожнього руху, а саме, порушення проїзду на заборонний сигнал – поєднаний червоний і жовтий сигнал, що забороняє рух. За вчинене адміністративне правопорушення, відповідно до ч.2 ст. 122 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Підставою для винесення оскаржуваної постанови слугувало те, що ОСОБА_1 6.03.2026 року, о 15:24:23, керувала транспортним засобом Nissan Micra, державний номер НОМЕР_1 , і на перехресті пл.Успенської та вул.Михайла Коцюбинського проїхала на заборонний сигнал – поєднаний червоний і жовтий сигнал, що забороняє рух, чим порушила п.8.7.3.є. Правил дорожнього руху України, а саме, порушення правил проїзду перехресть, проїзд на заборонний сигнал світлофора, за що передбачена відповідальність ч.2 ст. 122 КУпАП.
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме, на заборонний сигнал – поєднаний червоний і жовтий сигнал на перехресті пл.Успенської та вул.Михайла Коцюбинського зафіксовано відеозаписами з автомобільного відеореєстратора, та камер відеоспостереження К-68.1 і К-68.33.
Згідно із пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.
Відповідно до частини 1 статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції на час спірних правовідносин), органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, зокрема, частина, перша, друга, третя, четверта, шоста, сьома статті 122.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Таким чином, Національна поліція України уповноважена через своїх співробітників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема за порушення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів.
За приписами п.8.7.3.є. Правил дорожнього руху України, поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.
Згідно із частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції на час спірних правовідносин), порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Згідно ст. 251 КУпАП ,доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту зазначених норм вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема особу правопорушника та наявність його вини у вчиненні такого правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд зазначає, що наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, якими, відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
До відзиву на адміністративний позов відповідачем було долучено запис з камери К-68.1., запис з камери К-68.33, запис з відеореєстратора 472681, запис з автомобільного відеореєстратора.
Дослідивши вказані відеозаписи, судом встановлено, що відеозаписом з камери відеоспостереження К-68.1 зафіксовано, як на світлофорі, що регулює рух транспортних засобів з пл. Успенської на вул. Михайла Коцюбинського, увімкнено зелений миготливий сигнал, на який на перехрестя з пл. Успенської ліворуч виїжджає чорний транспортний засіб. 
Абзацом 1 підпункту «в» пункту 8.7.3 Правил дорожнього руху встановлено, що зелений миготливий сигнал інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух. 
Згідно підпунктів «ґ» та «е» пункту 8.7.3 Правил дорожнього руху, сигналами, які забороняють рух, є жовтий і червоний. 
Надалі на світлофорі вмикається жовтий забороняючий сигнал, на який на перехрестя з пл. Успенської ліворуч послідовно виїжджають білий та чорний транспортні засоби. Після чого на світлофорі вмикається червоний забороняючий сигнал, на який на перехрестя з пл. Успенської ліворуч виїжджає транспортний засіб Nissan Micra, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . При цьому, безпосередньо перед виїздом такого транспортного засобу на перехрестяна світлофорі, що регулює рух транспортних засобів по вул. Михайла Коцюбинського, вмикається зелений сигнал, і відповідні транспортні засоби вже починають рух по вул. Михайла Коцюбинського. 
Відеозаписом з камери відеоспостереження К-68.33 зафіксовано таку саму послідовність проїзду перехрестя зазначеними транспортними засобами, а також увімкнення зеленого сигналу світлофора для пішоходів через пл. Успенську та початок руху транспортних засобів по вул. Михайла Коцюбинського до моменту виїзду транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 на перехрестя. 
Відповідно до рішення Великої Палати Європейського суду з прав людини від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. 
Отже ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
Підпункт «б» пункту 2.3 Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язує водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну. 
Згідно пункту 8.10 Правил дорожнього руху, у разі подання світлофором сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69 «Місце зупинки», якщо їх немає – не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках – перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів. 
Проте ОСОБА_1 не виконала зазначені вимоги Правил дорожнього руху, і керуючи транспортним засобом, проїхала на заборонний сигнал світлофора.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що виїхала на перехрестя на зелений сигнал світлофора та посилається на пункт 8.11 Правил дорожнього руху, який дозволяє водіям рухатися на жовтий сигнал світлофора, якщо вони не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 Правил дорожнього руху, не вдаючись до екстреного гальмування, а також на не роз`яснення поліцейським її прав, ненаданні можливістю скористатися ними і ознайомитися з оспорюваної постановою на місці події. 
Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.06.2020 у справі №520/2261/19 виснувала, що встановлений частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок відповідача-суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. 
ОСОБА_1 не додано до позовної заяви жодних належних і допустимих доказів на підтвердження наведених обставин, покладених в обґрунтування позову, в той час як відеозаписами з автомобільного відеореєстратора, та камер відеоспостереження К-68.1 і К-68.33, долученими представником відповідача в якості додатків до відзиву, зафіксовано, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 рухався з невеликою швидкістю, що явно надавала можливість зупинитися перед світлофором, не вдаючись до екстреного гальмування. 
Відтак, враховуючи, що світлофор послідовно змінював сигнали із зеленого на зелений миготливий, жовтий та червоний, ОСОБА_1 мала достатньо часу і можливість вчасно оцінити відповідну зміну дорожньої обстановки та належним чином відреагувати на неї. 
Судом також досліджено запис з портативного відеореєстратора поліцейського 472681, що використовується поліцією на підставі Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, котрим зафіксовано розгляд справи про адміністративне правопорушення та встановлено, що під час такого розгляду поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 її права як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі право на правничу допомогу (15 год. 34-35 хв.хв. відеозапису з відеореєстратора 472681), і ОСОБА_1 підтвердила, що такі права їй зрозумілі (15 год. 40 хв. відеозапису з відеореєстратора 472681). При цьому поліцейські не створювали жодних перешкод для реалізації ОСОБА_1 її прав, у тому числі права на правничу допомогу, а ОСОБА_1 не виявляла намірів скористатися такими правами, зокрема, не вживала жодних заходів, спрямованих на отримання правничої допомоги. 
На місці події ОСОБА_1 , не зважаючи на неодноразові пропозиції поліцейських, відмовилася від отримання оспорюваної постанови, що також зафіксовано портативним відеореєстратором поліцейського 472681 (15 год. 41-42 хв.хв. відеозапису з відеореєстратора 472681).
Таким чином, посилання позивача на відсутність доведення її вини спростовується наявними в матеріалах справи доказами, що наведені вище.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про залишення постанови серії ЕНА №6779616 від 6.03.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП без змін, а позовних вимог ОСОБА_1 – без заддоволення.
Керуючись ст.ст. 5, 6, 9, 73, 242-244, 246,286 КАС України, суд -
П О С Т А Н О В И В :
Залишити позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення без задоволення, а постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №6779616 від 6.03.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП без змін.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до частини 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суддя Бєльченко Л.А.