Справа № 203/1203/26 
Провадження № 1-кп/0203/1532/2026 

В И Р О К 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2026 року Центральний районний суд міста Дніпра
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 
при секретарі – ОСОБА_2 
за участю прокурора – ОСОБА_3 
обвинуваченого – ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026042170000005 від 17 січня 2026 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, не маючий на утриманні малолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, у посаді кулеметник 1 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше не судимого, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, 

в с т а н о в и в:
Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, у посаді кулеметника 1 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в порушення ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, перебуваючи на Покровському напрямку Донецької області (більш точне місце під час досудового розслідування не було встановлено) та виконуючи бойові завдання за невстановленими під час досудового слідства обставинами, знайшов два предмета схожих на корпуси гранат типу Ф-1 з маркуванням «386 128-83 Т» та два запала типу УЗРГМ-2 з маркуванням з «14-83 УЗРГМ-2 УЗЧП», після чого, діючи на підставі злочинного умислу, спрямованого на придбання та носіння знайдених ним вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що вищевказані предмети є вибуховими речовинами та вибуховими пристроями, а також розуміючи, що він не має передбаченого законом дозволу на поводження з вищевказаними предметами, поклав їх до належного йому рюкзаку, здійснивши таким чином їх придбання без передбаченого законом дозволу. 
Далі, ОСОБА_4 17 січня 2026 року (більш точний час під час досудового розслідування не було встановлено), реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне носіння вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, з місця дислокації військової частини з Донецької області направився до м. Вінниці, здійснивши таким чином носіння вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
17 січня 2026 року у період часу з 11:10 год. до 11:30 год. працівниками поліції на території залізничного вокзалу станції Дніпро-Головний, розташованого за адресою: м. Дніпро, пл. Вокзальна, 11 у ОСОБА_4 виявлено та вилучено: конструктивно оформлені заряди вибухової речовини, а саме два споряджених корпуси ручної, осколкової, оборонної гранати Ф-1 промислового виготовлення, які відносяться до категорії вибухових речовин, двома модернізованими уніфікованими запалами дистанційної дії типу УЗРГМ-2 промислового виготовлення, які призначені для спорядження ручних гранат типу РГ-42, РГД-5, Ф-1 та відносяться до категорії вибухових пристроїв та придатні для здійснення вибуху, які ОСОБА_4 придбав та носив без передбаченого законом дозволу.
В судовому засіданні ОСОБА_4 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та пояснив суду, що дійсно, у січні 2026 року, перебуваючи на Покровському напрямку Донецької області та виконуючи бойові завдання знайшовдві гранати типу Ф-1 з двома запалами типу УЗРГМ-2, після чого поклав їх до належного йому рюкзаку. Коли їхав до лікарні забув їх викласти з рюкзаку та 17 січня 2026 року працівниками поліції на території залізничного вокзалу станції Дніпро-Головний у нього було виявлено та вилучено зазначені гранати та запали. В скоєному кається.
Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів відносно обвинуваченого та судових витрат, визначивши, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України, як придбання та носіння вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
Призначаючи покарання, суд приймає до уваги тяжкість скоєного кримінального правопорушення, особу ОСОБА_4 , а також те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно, вину визнав повністю, щиро покаявся у скоєному.
Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено. 
При призначенні покарання суд також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини. В справі «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Також у справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи. 
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують його покарання, які наведені вище, суд вважає, що ОСОБА_4 має бути призначене покарання в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.263 КК України, а саме у вигляді позбавлення волі, та знаходить можливим перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що є необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
Судові витрати в розмірі 4457,00 гривень за проведення судової вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/104-26/2187-ВТХ від 26.01.2026, відповідно до ст. 124 ч.2 КПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати засудженого періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
На підставі ч.4 ст.76 КК України нагляд за засудженими військовослужбовцями, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється командирами військових частин.
На період проходження військової служби нагляд за ОСОБА_4 як за особою, звільненої від відбування покарання з випробуванням, здійснюється командиром військової частини, в якій ОСОБА_4 проходить службу, а після звільнення з військової служби - уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання або роботи засудженого.
Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не обиралася. 
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави, в рахунок відшкодування процесуальних витрат на проведення судової вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/104-26/2187-ВТХ від 26.01.2026, - 4457 (чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім) гривень 00 копійок
Речові докази: DVD-диски – зберігати в матеріалах кримінального провадження. 
На вирок можуть подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1