ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

11 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/296/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Лукманової О.М., Божко Л.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області 
на додаткове рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.09.2025 року (головуючий суддя Дегтярьова С.В.) 
в адміністративній справі №340/296/24 за первісним позовом Головного управління ДПС у Кіровоградській області до відповідача ОСОБА_1 
про стягнення податкового боргу,
та зустрічним позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ: 

Головне управління ДПС у Кіровоградській області звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, просив:
- стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Гурівської сільської територіальної громади податковий борг по орендній платі з фізичних осіб в сумі 155 772,61 грн.
ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду із зустрічним позовом до відповідача Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, просила:
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення форми "Ф" від 08.06.2023 р. №181955-2408-1128 та №181954-2408-1128 (ППР).
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 року об`єднано позовні вимоги за первісним та зустрічним позовом в одне провадження.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.09.2025 року зустрічний адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Держаної податкової служби у Кіровоградській області задоволено в повному обсязі. 
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми "Ф" від 08.06.2023 року №181954-2408-1128, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби в Кіровоградській області, яким ОСОБА_1 визначене податкове зобов`язання з орендної плати за землю з фізичних осіб в сумі 81643,58 грн. 
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми "Ф" від 08.06.2023 року №181955-2408-1128, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби в Кіровоградській області, яким ОСОБА_1 визначене податкове зобов`язання з орендної плати за землю з фізичних осіб в сумі 74129,03 грн. 
В задоволенні позовних вимог за первісним позовом Головного управління Держаної податкової служби у Кіровоградській області до відповідача ОСОБА_1 за первісним позовом відмовлено. 
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.02.2025 рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.09.2025 року залишене без змін.
ОСОБА_1 подала заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн. 
02.09.2025 року Кіровоградським окружним адміністративним судом ухвалено додаткове рішення, яким:
Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн (вісім тисяч гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держаної податкової служби у Кіровоградській області (ЄДРПОУ 43995486). 
Не погодившись з додатковим рішенням, Головне управління ДПС у Кіровоградській області подало апеляційну скаргу. Просить скасувати додаткове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні заяви відмовити повністю.
Вказує, що визначений судом першої інстанції розмір витрат на правничу допомогу є завищеним.
Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на підтвердження розміру витрат на правову допомогу адвоката надала суду копії таких документів: 
договору про надання правової допомоги від 11.03.2024 року, 
акт приймання-здачі виконаних робіт від 10.09.2024 р., 
рахунок №10-09/24 від 10.09.2024, рахунок на оплату та фіскальний чек на 10000 грн (т.1, а.с.192-195).
Суд першої інстанції задовольнив заяву позивача та стягнув витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8000 грн. 
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, норми Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», КАС України. 
Так, згідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” №5076-VI від 05.07.2012 договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору;
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”, видами адвокатської діяльності є, зокрема, 
- надання правової інформації, 
- консультацій і роз`яснень з правових питань, 
- правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати:
- консультації, 
- роз`яснення, 
- складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, 
- здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. 
Отже, до правової допомоги належать: 
- консультації, роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.
Водночас, втирити на професійну правничу допомогу мають бути співмірними та справедливими. 
В силу статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» - гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. 
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. 
Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що саме суд встановлює розмір судових витрат, які сторона сплатила, або має сплатити на підставі доказів, при цьому втирити на професійну правничу допомогу мають бути співмірними та справедливими.
Для встановлення судом розміру витрат, що понесла сторона у справі слід надати відповідні докази. 
Так, відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Слід зазначити, що в силу ч. 1, 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат враховується: 
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
В силу ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, і складність справи, і витрачений час на надання правничої допомоги і ціна позову та ін. мають значення для суду для визначення розміру витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги.
Так, перевіривши відповідні документи щодо витрат на правничу допомогу та проаналізувавши зміст і обсяг наведених послуг, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що при визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Саме такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. 
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).
Разом з тим, суд апеляційної інстанції враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», у справі «East/West Alliance Limited» проти України» та «Ботацці проти Італії» (заява № 34884/97, п. 30), в яких ЄСПЛ, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише ті витрати, які були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
У постанові Верховного Суду від 23.04.2019 по справі №826/9047/16 зазначено, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Згідно із ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Колегія суддів бере до уваги, що зазначена справа віднесена до категорії справ незначної складності, та розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, практика застосування відповідних норм неодноразово висловлена Верховним Судом, тому, визначаючи розмір витрат на правничу допомогу колегія суддів апеляційної вважає, що розмір 8000 грн., який визначив суд першої інстанції, є перевищеним.
Колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що співмірною сумою витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача є сума в розмірі 3000 грн.
Отже, додаткове рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру витрат на правничу (правову) допомогу, а в іншій частині додаткове рішення слід залишити без змін.
Керуючись 241-245, 250, 311, 317, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області – задовольнити частково.
Додаткове рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.09.2025 року– змінити в частині визначення розміру витрат на правничу (правову) допомогу.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 3000грн. (три тисячі гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держаної податкової служби у Кіровоградській області (ЄДРПОУ 43995486). 
В іншій частині додаткове рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.09.2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 11.02.2026 та в силу ст. 328 КАС України може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова 

суддя О.М. Лукманова 

суддя Л.А. Божко