Справа№ 953/2139/24 
н/п 1-кп/953/345/26 
ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

"06" квітня 2026 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судового засідання Київського районного суду м. Харкова обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023221130002227 від 05.10.2023 року за обвинуваченням :
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нагорне Ренійського району Одеської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одружений, пенсіонер, учасник бойових дій, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора – ОСОБА_4 , 
захисника – ОСОБА_5 ,
обвинуваченого – ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:

На території Київського району м. Харкова за адресою: м. Харків, вул. Лазьківка-Лужок, 7-Б розташована земельна ділянка кадастровий номер 6310136600:08:001:0099, загальною площею 0,079 га, яка за цільовим призначенням відноситься до земель сільськогосподарського призначення, для ведення садівництва, а також кадастровий номер 6310136600:08:001:0103, загальною площею 0,022 га, яка за цільовим призначенням відноситься до земель сільськогосподарського призначення, для ведення садівництва, що належать на праві власності особі, (матеріали стосовно якої виділено в окремо провадження, особа 1) та знаходяться у використанні останньої та її батька ОСОБА_3 . 
Також на території Київського району м. Харкова за адресою: м. Харків, вул. Лазьківка-Лужок, 7 розташовані земельні ділянки кадастровий номер 6310136600:08:001:0100, загальною площею 0,1 га, цільове призначення землі житлової та громадської забудови для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на якій розміщено житловий будинок, а також кадастровий номер 6310136600:08:001:0101, загальною площею 0,041 га, яка за цільовим призначенням відноситься до земель сільськогосподарського призначення, для ведення садівництва, що належать на праві власності ОСОБА_3 та знаходяться у використанні останнього та особи 1. 
Крім того, встановлено, що приблизно у 2013 році у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на самовільне зайняття земельної ділянки, з метою реалізації якого він вступив у злочинну змову з особою 1. 
Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_3 діючи в змові з особою 1, усвідомлюючи відсутність будь-яких законних підстав, достовірно знаючи, що він не має права на зайняття та використання земельної ділянки комунальної власності, у період часу з 2013 по теперішній час, діючи всупереч встановленому законом порядку, а саме, в порушення вимог ст. 14 Конституції України, згідно з якою земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, право власності на яку гарантується та набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону, за відсутності будь яких підстав набуття права на землю, передбачених ст. 116 Земельного кодексу України, відповідно до якої громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону, ст. 125 Земельного кодексу, згідно з якою право власності на земельну ділянку, або її оренди, право державної реєстрації цих прав виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності, право постійного користування, або оренди земельною ділянкою, з корисливих мотивів, при відсутності у останніх правових підстав для використання вказаної земельної ділянки, та за відсутності вчиненого правочину щодо вказаної земельної ділянки, зареєстрованого в установленому законом порядку, з метою обслуговування житлового будинку, шляхом огородження парканом, що унеможливлює таким чином доступу до неї іншими особами, здійснив самовільне зайняття земельної ділянки, розташованої на березі річки «Харків», загальною площею 0,1716 га, що використовується єдиним масивом з прилеглими земельними ділянками кадастрові номера 6310136600:08:001:0099, 6310136600:08:001:0100, 6310136600:08:001:0101, 6310136600:08:001:0103, та яка відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови, чим спричинила шкоду територіальній громаді м. Харкова на загальну суму 168 815, 63 грн. 
Вищезазначена сума спричиненої матеріальної шкоди була розрахована Головним управлінням Держгеокадастру в Харківській області відповідно до «Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, псування земель, порушення режиму, нормативів і правил їх використання» затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 р. №963 та підтверджена висновком судово-економічної експертизи ХНДЕКЦ МВС України № СЕ-19/121-23/18870-ЕК від 12.09.2023 року. 
Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 197-1 КК України як самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене групою осіб.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав, та пояснив, що він у 2005 році купив будівлю за адресою: АДРЕСА_2 , яка була після пожежі з метою будівництва будинків. Земельна ділянка, на якій перебувала придбана ним будівля, межує з річкою, на земельній ділянці, прибережній смузі були побудовані цегляна будівля, до якої була добудована дерев`яна будівля, а також був підвал. При купівлі земельної ділянки там вже був побудований паркан, який доходив до води, який і залишився у воді. Ним було організовано розчистку цієї ділянки та з прибережної смуги демонтовано усі будівлі у 2010 році він почав будівництво, яке розпочалося з фундаменту, а потім побудував паркан навколо земельних ділянок належних йому та донці. Ким були побудовані паркани, які огороджували прибережну смугу до його паркану йому не відомо, проте зі сторони металевого паркану була фіртка, через яку є вільний доступ до земельної ділянки та водойми, є пірс, де рибачать рибаки, з власної земельної ділянки до вказаного пірсу він також може вийти через фіртку. Паркани навколо його ділянки побудовані десь у 2010 році, коли побудовані паркани навколо земельної ділянки на річці він не пам`ятає. Зі свої земельної ділянки він може зайти через його хвіртку на земельну ділянку біля річки. На земельну ділянку біля річки є вільний доступ для інших людей через ворота у паркані, які він не закривав, засов на фіртці ним не встановлювався. Зазначив, що вказані ворота встановлював не він, їх могли встановити сусіди з лівої сторони. Хто саме встановлював ворота йому не відомо. Будь-які дії з метою встановлення власника вказаних парканів він не здійснював, будь-яких сумнівів щодо законності вказаних парканів не виникало, однак коли розпочалося слідство такі питання виникли. Зазначив, що як земельна ділянка з лівої сторони, так і з правої від його земельної ділянки не огороджені від земельної ділянки, на якій розташована прибережна смуга, та не відгороджені як у нього. Зазначив, що відсутні докази змови з донькою, та докази того, що він будував паркан, більш того, земельна ділянка, захоплення якої йому інкримінується, перебуває між іншими захопленими земельними ділянками, використання якої за своїм змістом не є захопленням, ним наведено лад на ній, що свідчить про відсутність витрат на її утримання органами місцевого самоврядування.
Винуватість ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України за обставин, які викладені в обвинувальному акті, та встановлені під час судового розгляду, незважаючи на не визнання ним своєї вини, підтверджується зібраними та безпосередньо дослідженими судом у судовому засіданні доказами:
- показаннями свідка ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні пояснила, що два роки тому, адресу не пам`ятає була присутня під час вручення повідомлення про підозру чоловіку та дівчині, чоловік поставив підпис за себе, за дівчину відомовився;
- показаннями свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні пояснив, що 23.01.2023 його було запрошено у якості понятого для вручення повідомлення про підозру чоловіку та дівчині, чоловік поставив підпис за себе, за дівчину відомовився.
Викладаючи показання, суд зазначає, що КПК України не передбачає обов`язку суду дослівно викладати у ньому показання свідків. Таке джерело доказів суд відображає в тому обсязі, який необхідний для встановлення істини у кримінальному провадженні (постанова ВС від 14 грудня 2022 року у справі № 754/10882/17).
Аналізуючи свідчення свідків, які були допитані під час судового розгляду, суд розцінює їх показання як правдиві, оскільки вони стабільні, узгоджуються між собою, перед допитом особи попереджались про кримінальну відповідальність за завідоме неправдиве показання. Крім того, свідчення свідків відповідають іншим дослідженим в судовому засіданні доказам, які підтверджують винуватість ОСОБА_3 в скоєнні кримінальних правопорушень при обставинах, визнаних судом встановленими, та викладених у вироку, а саме:
- даними заяви про вчинення кримінального правопорушення за підписом голови БО «Благодійний фонд «Соціальний фонд здоров`я», ОСОБА_8 від 04.11.2021 за змістом якої після обстеження волонтерами вулиці за адресою: м. Харків, вул. Лазьківка – Лужок, виявлено факт огородження прибережної смуги шляхом встановлення паркану та чим обмежили доступ до прибережної смуги;
- даним протоколу огляду місця події від 11.01.2022 з додатками до нього у вигляді DVD диску та схемою, відповідно до якого огляд земельних ділянок здійснювався за допомогою квадрокоптера, що зафіксовано на відеозапис, під час огляду місцевості, прибережних смуг річки Харків на території Київського району міста Харкова та встановлено, що доступ до земельної ділянки, розташованої в прибережній захисній смузі річки Харків, прилеглої до земельних ділянок з кадастровими номерами 6310136600:08:001:0099,6310136600:08:001:0100,6310136600:08:001:0101,6310136600:08:001:0103 обмежено парканом, під час судового розгляду було досліджено додатки до протоколу;
- даними протоколу огляду предметів та додатки до нього від 07.02.2023 в ході якого проведено огляд предмету, а саме DVD диску із зазначенням на ньому «ALERUS», DVD-R, 4,7Gb/120 min. Диск заводського виготовлення, круглої форми, стандартного розміру. У період перегляду даного диска на ньому є відео файл «DJI 0325». При відкритті вказаного відео файлу «QHPR3815» можна бачити відеозапис, доданий до протоколу ОМП від 11.01.2022 прибережної смуги річки Харків, розташованої на території Київського району м. Харкова, виконаний з повітря технічним засобом фіксації - квадрокоптером «Mavic 2 Pro, Model:LIP».
В ході огляду вказаного відеозапису встановлено, що: доступ до земельної ділянки, розташованої на прибережній смузі р. Харків, прилеглої до земельної ділянки кадастровий номер: 6310136600:08:001:0188, обмежено парканом (Фото 1). Також, доступ до земельної ділянки, розташованої на прибережній смузі р. Харків, прилеглої до земельної ділянки без кадастрового номеру за адресою м.Харків, вул. Лазьківка-Лужок, 6-А, теж обмежено парканом (Фото 2). Між межуючими парканами цих розташованих поряд земельних ділянках вбачаються ворота (хвіртка). Земельна ділянка 6310136600:08:001:0188 розташована за адресою: м. Харків, вул. Лазьківка-Лужок, 9-А. … Доступ до земельної ділянки, розташованої на прибережній смузі р. Харків прилеглої до земельних ділянок кадастрові номера 6310136600:08:001:01, 6310136600:08:001:0100, 6310136600:08:001:0099, 6310136600:08:001:0103, обмежено парканом (Фото 5, Фото 6). Вказані земельні ділянки разом земельними ділянками з кадастровим номером 6310136600:08:001:0098 6310136600:08:001:0102 оточені єдиним спільним парканом. Земельні ділянки кадастровим номером 6310136600:08:001:0100 та 6310136600:08:001:01, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . Земельні ділянки з кадастровим номером 6310136600:08:001:0102 та 6310136600:08:001:01, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . Земельні ділянки з кадастровим номером 6310136600:08:001:0099 та 6310136600:08:001:00, розташовані за адресою: м. Харків, вул. Лазьківка-Лужок, 7-Б. Згідно інформаці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельні ділянки кадастровим номером 6310136600:08:001:0100 (площею 0.1 Га), 6310136600:08:001:0101 (площею 0.0410 Га) на праві приватної власності належать ОСОБА_3 . Земельна ділянка з кадастрові номером 6310136600:08:001:0100 за цільовим призначенням відноситься земель житлової та громадської забудови, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Земельна ділянка з кадастровим номером 6310136600:08:001:0100 за цільовим призначенням відноситься до земель сільськогосподарського призначення, для ведення садівництва. Згідно іформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельні ділянки 310136600:08:001:0099 (площею 0.0079 Га), 6310136600:08:001:0103 (площею 0220 Га) та 6310136600:08:001:0102 (площею 0.1 Га) на праві приватної власності належать Особі 1. Земельні ділянки з кадастровим номером 6310136600:08:001:0102 та 6310136600:08:001:0098 за цільовим значенням відноситься до земель житлової та громадської забудови, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Земельні ділянки з кадастрові мером 6310136600:08:001:0103 та 310136600:08:001:0099 за цільовим призначенням відноситься до земель сільськогосподарського призначення, для ведення садівництва;
- даними ухвал слідчого судді від 25.04.2023 за змістом яких надано дозвіл на огляд земельних ділянок 6310136600:08:001:0098, 310136600:08:001:0099, 6310136600:08:001:0100, 6310136600:08:001:0101, 6310136600:08:001:0102, 6310136600:08:001:0103;
- даними протоколу огляду місця події від 03.05.2023, проведеного на підставі ухвал слідчих суддів, з додатками до нього у вигляді DVD диску, за змістом якого у присутності понятих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , в присутності спеціаліста ОСОБА_11 , головного спеціаліста сектору державного геодезичного нагляду Управління з контролю за використанням та охороною земель, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , інженерів геодезистів ТОВ «АРМАБУДПРОЕКТ», за участю ОСОБА_3 та ОСОБА_5 захисника та інших осіб, проведено огляд земельних ділянок за допомогою відеокамери PANASONIK та здійснено відеозапис, в ході якого здійснено огляд земельних ділянок з кадастровими номерами 6310136600:08:001:0098, 6310136600:08:001:0099, 6310136600:08:001:0100, 6310136600:08:001:0101, 6310136600:08:001:0102, 6310136600:08:001:0103. Під час огляду встановлено, що вхід на територію вищевказаних земельних ділянок здійснюється через металеві ворота, вкриті лакофарбовим покриттям коричневого кольору, які використовуються як одна земельна ділянка та обмежена єдиним спільним бетонним парканом. На вказаній спільній земельній ділянці із вказаними кадастровими номерами розташовано два будинки, город, дитячий майданчик, територія облагороджена газоном, декоративними деревами та кущами. Між вищевказаними земельними ділянками та прибережною зоною річки Харків, встановлено металеву огорожу з воротами та хвірткою, яка на момент огляду відчинена. При попаданні на прибережну зону річки Харків, через цю хвіртку встановлено, що доступ до вказаної прибережної зони річки Харків з обох боків обмежено парканами, а саме зліва розташовано металеву огорожу, а з правого бетонну. На прибережній зоні встановлено пірс. Як пояснив та продемонстрував ОСОБА_3 через металеву огорожу на прибережній зоні можна проникнути, але цьому заважають рослини біля огорожі. Під час огляду спеціалістами – геодезистами було проведено вимірювання меж земельних ділянок та забудов на їх території із застосуванням спеціального обладнання. Згідно вказаного протоколу будь – яких зауважень та доповнень від учасників огляду не надходило.
В судовому засіданні оглядом самого відеозапису встановлено, що територія земельних ділянок з кадастровими номерами 6310136600:08:001:0098, 6310136600:08:001:0099,6310136600:08:001:0100, 6310136600:08:001:0101, 6310136600:08:001:0102, 6310136600:08:001:0103 які використовуються як одна земельна ділянка та обмежена єдиним спільним бетонним парканом. Між вищевказаними земельними ділянками та прибережною зоною річки Харків встановлено металеву огорожу з воротами та хвірткою, яка на момент огляду відчинена. При потраплянні на прибережну зону річки Харків, через цю хвіртку можна побачити доріжку, яка виготовлена із дерев`яних досок та простягається до дерев`яного пірсу, який знаходиться на воді річки Харків. Доступ до вказаної прибережної зони річки Харків з обох боків обмежено парканами, а саме зліва розташовано металеву огорожу, а з правого бетонну, які примикають до вищевказаних бетонних парканів. На металевій огорожі зліва видно поливочний шланг синього кольору, який є єдиним та протягується з територій земельних ділянок Солтана та особі 1. Територія прибережної захисної смуги облагороджена, розчищена, маються металеві каналізаційні люки, інше майно, дерева побілені, що свідчить про те, що вказана земельна ділянка використовується саме Солтаном та особою 1. На відео зафіксовано дії ОСОБА_3 , який під час огляду самостійно відкриває на сторону сусідньої земельної ділянки руками одну з секцій металевої огорожі - хвіртку, яка розташована з лівої сторони. На запитання слідчого, навіщо він ламає паркан, останній зазначає, що він його не ламає, а відкриває, та не пояснює для чого саме він це робить. З правої сторони знаходиться бетонна огорожа та частково металева, яка заходить у воду річки «Харків». Вказана бетонна огорожа є однаковою за структурою, малюнками та іншими характеристиками з бетонною огорожою, яка огороджує земельні ділянки 6310136600:08:001:0098, 6310136600:08:001:0099,6310136600:08:001:0100, 6310136600:08:001:0101, 6310136600:08:001:0102, 6310136600:08:001:0103 та є єдиним масивом. Окрім того у вказаній бетонній огорожі є металеві ворота, які на момент огляду зачинені. На відео зафіксовано що вказані ворота відкриваються саме з внутрішньої сторони відповідними засовами.
Виявлене під час судового розгляду не відображення на відео завершення слідчої дії огляду, не може свідчити про її недопустимість з огляду на те, що відео є додатком до протоколу, протокол складено з дотриманням вимог передбачених КПК України, не супроводжувалося порушенням основоположних прав і свобод людини, а тому відсутні підстави для визнання недопустимим протоколу його проведення. 
Відсутність відеозапису, а саме завершення проведення огляду, як додатка до протоколу огляду не є автоматичною підставою для визнання протоколу недійсним, оскільки сам протокол складено з дотриманням вимог КПК України та він фіксує обставини огляду. Відео є додатковим доказом, і його відсутність або порушення безперервності зйомки не нівелює письмовий документ.
Обставини проведення слідчої дії, їх повноту, послідовність та відповідність обставин огляду відомостям відображеним у протоколі підтверджено показами понятих допитаних під час судового розгляду ОСОБА_14 та ОСОБА_10 , які пояснили, що у травні 2023, проведено огляд з відео фіксацією земельних ділянок в ході якого встановлено, що вхід на територію вищевказаних земельних ділянок здійснюється через металеві ворота, ділянка використовувалась як одна земельна ділянка та обмежена єдиним спільним бетонним парканом. На вказаній спільній земельній ділянці розташовано два будинки, город, дитячий майданчик, територія облагороджена газоном, декоративними деревами та кущами. Між вищевказаними земельними ділянками та прибережною зоною річки Харків, встановлено металеву огорожу з воротами та хвірткою, яка на момент огляду відчинена. При проходженні на прибережну зону річки Харків, через цю хвіртку встановлено, що доступ до вказаної прибережної зони річки Харків з обох боків обмежено парканами, а саме зліва розташовано металевий паркан, а з правого бетонну. На прибережній зоні встановлено пірс, через металеву огорожу на прибережній зоні можна проникнути, але цьому заважають рослини біля неї. Проводилось вимірювання меж земельних ділянок та забудов на їх території із застосуванням спеціального обладнання. Від учасників слідчої дії зауважень та доповнень не надходило.
- даними запиту слідчого від 30.06.2023 до ГУ Держгеокадастру у Харківській області та відповіддю на нього з ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 23.08.2023 №10-20-5,1-4183/0/19-23, відповідно до якого розмір шкоди у сумі 168815,63 грн, заподіяної самовільним зайняттям земельної ділянки житлової та громадської забудови площею 0,1716 га, яка межує з земельними ділянками з кадастровими номерами 6310136600:08:001:0098, 6310136600:08:001:0099,6310136600:08:001:0100, 6310136600:08:001:0101, 6310136600:08:001:0102, 6310136600:08:001:0103, розташованими за адресою; м. Харків, вул. Лазьківка – Лужок, 7, 7а, АДРЕСА_2 , доступ до якої обмежено з двох боків парканами. 
- даними листа з додатком до нього у вигляді кадастрового плану від 27.06.2023 №66/06, відповідно до якого ТОВ «АРМАБУДПРОЕКТ» надано кадастровий план, на якому відображено контури земельних ділянок 6310136600:08:001:0098, 6310136600:08:001:0099,6310136600:08:001:0100, 6310136600:08:001:0101, 6310136600:08:001:0102, 6310136600:08:001:0103, а також контури території за межами вказаних кадастрових номерів (фактичний захват території) площею 0,1716 га; 
- даними листа слідчого від 09.08.2023, постановою про доручення проведення судово – економічної експертизи, та висновком експерта Харківського НДЕКЦ від 12.09.2023 №СЕ-19/121-23/18870-ЕК, відповідно до якого розрахунок заподіяної шкоди, що здійснений ГУ Держгеокадастру у Харківській області та викладений у листі від 23.08.2023 №10-20-5,1-4183/0/19-23 внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, що використовується єдиним масивом з прилеглими з земельними ділянками з кадастровими номерами 6310136600:08:001:0098, 6310136600:08:001:0099,6310136600:08:001:0100, 6310136600:08:001:0101, 6310136600:08:001:0102, 6310136600:08:001:0103, розташованими за адресою; м. Харків, вул. Лазьківка – Лужок, 7, 7а, АДРЕСА_2 та розташована на березі річки «Харків» площею 0,1716 га, арифметично підтверджується на суму 168815,63 грн.;
- даними протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 05.01.2024, який здійснено на підставі ухвали слідчого судді,відповідно до якого у ГУ Держгеокадастру у Харківській області вилучено на DVD диску відповідну інформацію щодо документів в частині проектів землеустрою та поземельних книг стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами 6310136600:08:001:0098, 6310136600:08:001:0099,6310136600:08:001:0100, 6310136600:08:001:0101, 6310136600:08:001:0102, 6310136600:08:001:0103; 
- даними відповіді на запит Національного центру управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України від 13.10.2023 та додатків до неї у вигляді інформаційної довідки «Щодо результатів моніторингу території земельних ділянок, розташованих по вул. Лазьківка-Лужок у м. Харкові за даними супутникової зйомки та тематичної карти, відповідно до якої надано матеріали космічного знімання, яким підтверджується хронологія будівництва у часі будівель та споруд на земельних ділянках з кадастровими номерами 6310136600:08:001:0098, 6310136600:08:001:0099,6310136600:08:001:0100, 6310136600:08:001:0101, 6310136600:08:001:0102, 6310136600:08:001:0103, а також земельної ділянки, що використовується єдиним масивом з цими земельними ділянками, їх облаштуванню, а також встановлено облаштування сторін периметру огорожі єдиного земельного масиву, частина якої виходить за межі території вказаних ділянок, та проходить по смузі прибережної території, що може обмежувати безперешкодний доступ до берегу річки Харків для загального водокористування;
- даними протоколу огляду предметів від 08.01.2024 відповідно до якого проведено огляд сайту Міністерства юстиції, а саме вхід до в акаунту користувача з метою сформування витягів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на земельних ділянках з кадастровими номерами 6310136600:08:001:0098, 6310136600:08:001:0099,6310136600:08:001:0100, 6310136600:08:001:0101, 6310136600:08:001:0102, 6310136600:08:001:0103, а також документів, які слугували підставою для набуття права власності, користування на такі об`єкти, земельні ділянки, осіб у власності або користуванні яких знаходяться ці об`єкти та земельні ділянки, які були долучені до протоколу та підтверджують право власності та користування вищевказаними земельними ділянками особою 1 та ОСОБА_3 . 
Крім того, під час судового розгляду було досліджено характеризуючі обвинуваченого  ОСОБА_3 відомості, а також досліджені такі документи:
- постанова про призначення групи слідчих від 05.10.2023, постанова про призначення групи прокурорів від 05.10.2023; постанова про призначення групи слідчих від 08.01.2024, постанова про виділення матеріалів досудового розслідування від 05.10.2023, з додатком, постанова про призначення групи прокурорів від 05.10.2023
Одночасно слід зазначити, що суд не покладає в обґрунтування даного вироку в якості доказів вини ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України перелічені вище процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення, оскільки за своїм змістом вказані документи не містять ознак доказів, що мають значення для вирішення кримінального провадження, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними особами.
Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначених КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.
Аналізуючи досліджені докази, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
При цьому, Європейський суд з прав людини у п.65 справи «Коробов проти України» (заява № 39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011 р.) зазначив, що при оцінці доказів, суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірланд проти Сполученого Королівства». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
В ході судового розгляду суд безпосередньо, всебічно та повно дослідив усі докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження і встановив правильність збирання стороною обвинувачення та закріплення кожного з них, тому, виходячи з положень статті 86 КПК України вважає їх допустимими. При цьому, суд також урахував, що сторона захисту не посилалась на недопустимість доказів, які надані стороною обвинувачення.
Крім того, суд дійшов до висновку, що досліджені у судовому засіданні докази прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, тому є належними, а також достовірними, оскільки фактичні дані, отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.
Посилання сторони захисту на необхідність легалізації огляду місця події із застосуванням квадрокоптера, слідчим суддею, оскільки здійснювався огляд території яка на праві власності належить особі над відповідною територією, суд не приймає до уваги оскільки за змістом положень ч.ч. 1,2 ст. 233 КПК України, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті. Під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення. Не є житлом приміщення, спеціально призначені для утримання осіб, права яких обмежені за законом. Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.
Вимоги діючого КПК Ураїни не передбачають звернення до слідчого судді із клопотанням про проведення огляду через використання для проведення слідчої дії огляду місця події квадрокоптера. 
Свідок сторони захисту ОСОБА_15 , суду пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_3 , живе навпроти, річка загороджена металевим парканом, коли був встановлений паркан їй не відомо, вона не обізнана про межі земельної ділянки обвинуваченого, зазначила, що вхід до річки перекрито, Солтан прибирав земельну ділянку біля річки, користувався нею, зправа стоїть бетонний паркан, з ліва металевий, через які відсутній прохід на територію.
Свідок сторони захисту ОСОБА_16 , суду пояснила, що вона працює рієлтором, продавала земельну ділянку, яку придбав ОСОБА_3 , на якій були розташована згорівша будівля, земельна ділянка була не прохідна, були забори до річки, земельна ділянка, яку купив обвинувачений, була огороджена, також пояснила, що напередодні допиту до неї звернувася ОСОБА_3 з проханням прийти до суду та надати покази у якості свідка і підтвердити обставини того, що під час продажу земельної ділянки був паркан до води. На питання у якому році вона здійснювала продаж, відповіла, що не пам`ятає, адресу також не пам`ятає.
Докази сторони захисту, покази допитаних свідків підтвердили обставини того, що ОСОБА_3 , живе біля річка, яка загороджена металевим парканом, вхід до річки від усіх перекрито, до річки має вихід Солтан, він здійснює догляд та використовує відповідну земельну ділянку біля річки, ділянка огороджена бетонним та металевим парканом, через які відсутній проход на територію.
Надаючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_3 , суд ставиться до них критично та розцінює їх виключно, як позицію захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопопушення. Окрім цього, вказані показання спростовуються комплексом досліджених під час судового розляду кримінального провадження доказів.
Обвинувачений ОСОБА_3 зазначаючи, що він не встановлював вказані огорожі на земельній ділянці в прибережній захисній смузі річки Харків, та не знає хто саме їх встановив, бажає спростувати фактичне самовільне зайняття земельної ділянки, яке настає за фактичне користування, контроль та включення земельної ділянки у своє володіння, про що свідчать досліджені судом докази.
Територія самовільно зайнятої земельної ділянки в прибережній захисній смузі річки Харків, огороджена єдиним периметром разом з земельними ділянками обвинуваченого ОСОБА_3 та особи 1, доступ до неї здійснюється саме з його двору, через фіртку, ним здійснювалось утримання, догляд та викорстання, що свідчить про обізнаність відповідних обставин ОСОБА_3 та наявність в його діях умислу, направленого на самовільне зайняття земельної ділянки, групою осіб.
Так, під час судового розгляду кримінального провадження встановлено, що обвинувачений здійснив самовільне зайняття земельної ділянки, розташованої на березі річки «Харків», загальною площею 0,1716 га, що використовується єдиним масивом з прилеглими земельними ділянками кадастрові номера 6310136600:08:001:0099, 6310136600:08:001:0100, 6310136600:08:001:0101, 6310136600:08:001:0103, та яка відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови. 
Будь-які дозвільні документи на відповідний обє`кт нерухомого майна відсутні, а тому слід зробити чіткий, категоричний та безумовний висновок, що мав місце факт самовільного зайняття земельної ділянки.
Посилання захисника на практику ВС суд не приймає до уваги, оскільки обставини даної справи не є релевантними, з урахуванням змісту наведеної постанови № 755/7551/18.
Суд, об`єктивно з`ясувавши фактичні обставини кримінального провадження за № 12023221130002227 від 05.10.2023, які підтверджені доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, поза розумним сумнівом.
Недопустимості вище перелічених доказів згідно з вимогами ст. ст. 87-89 КПК України суд не встановив, оскільки всі докази встановлені, зібрані та перевірені органом досудового розслідування, а згодом судом, відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства України. Істотних порушень прав та свобод людини, визначених ст. 87 КПК України, суд не встановив. Порушень вимог КПК України, які б могли спростувати висновки суду, під час розгляду справи не встановлено.
При призначенні покарання, відповідно до ст. ст. 65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, данні про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 цього ж Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. 
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку. 
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 197-1 КК України, яке відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, уродженець с. Нагорне Ренійського району Одеської області, з вищою освітою, одружений, пенсіонер, учасник бойових дій, вперше притягається до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутні.
Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.
Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.
Відповідно до ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На підставі п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форми вини, мотиву, мети, способу, стадії вчинення, і т.ін.). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Крім того, відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 р., особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їх наслідків, особи обвинуваченого, його поведінку як до так і після вчинення інкримінованих йому кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст.50 КК України, призначити покарання за ч. 2 ст. 197-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів, із застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України.
Підстав для застосування ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.
Призначення ОСОБА_3 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.
Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст.50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.
Приписами ч. 2 ст. 124 КПК також установлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Запобіжний захід не обирався.
Долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 100, 129, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 197-1 та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п.1, п.2 ч. 1 ст. 76 КК України в продовж іспитового строку на ОСОБА_3 покласти обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Відповідно до ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.
Запобіжний захід не обирався.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судові витрати на користь держави на залучення експертів Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для проведення експертиз у кримінальному провадженні № 12023221130002227 від 05.10.2023 в загальному розмірі 3824,00 (три тисячі вісімсот двадцять чотири) гривні 00 копійок. 
Арешт не накладався
Речові докази відсутні.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1