ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/1148/25  Номер провадження 22-ц/814/533/26	Головуючий у 1-й інстанції Лідовець Т. М.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Обідіної О.І.
суддів: Бутенко С.Б., Карпушина Г.Л., 
за участю секретаря Дороженка Р.Г.,
розглянула в судовому засіданні у м. Полтаві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 21 липня 2025 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2025 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором №501017-КС-003 від 01.07.2024 в розмірі 132529,07 грн., з яких: 37000 грн. заборгованість по тілу кредиту, 89989,07 грн. заборгованість за процентами та 5550 грн. заборгованість за комісією, а також судовий збір 2422,40 грн.
Вимоги обґрунтовані тим, що 01.07.2024 між сторонами було укладено в електронній формі договір про надання кредиту №501017-КС-003, згідно якого позичальник отримав кошти у розмірі 25000 грн. строком на 24 тижні, зі сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 3750 грн., який зобов`язався повернути, сплатити проценти у порядку та на умовах, визначених договором про надання кредиту та правилами надання споживчих кредитів. 
08.07.2024 між сторонами було укладено додаткову угоду до вказаного кредитного договору, відповідно до умов якої позичальник отримав додатково 12000 грн., зі сплатою комісії 1800 грн. При цьому загальна сума кредиту становить 37000 грн.
Вказані кошти були перераховані на банківську картку ОСОБА_1 зазначену нею при укладенні договору.
Проте відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в загальному розмірі 132529,07 грн., яку кредитор просив стягнути в судовому порядку.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 21 липня 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором №501017-КС-003 від 01.07.2024 в розмірі 112747,48 грн., з яких: 37000 грн. заборгованість по тілу кредиту, 70197,48 грн. заборгованість за процентами.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2059,04 грн.

Часткове задоволення позовних вимог обґрунтовано доведеністю позивачем кредитних правовідносин між сторонами, неналежне виконання взятих зобов`язань позичальником, що призвело до виникнення заборгованості. Разом з тим суд стягнув заборгованість з урахуванням норм ч. 5 ст. 18 ЗУ «Про споживче кредитування», яка містить обмеження щодо денної ставки в 1% та п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень вказаного закону, яким передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» розмір ставки не може перевищувати 2,5% протягом перших 120 днів та 1,5% протягом наступних 120 днів.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «Бізнес Позика» оскаржило його в апеляційному порядку, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить змінити рішення суду в частині стягнення відсотків в повному обсязі в сумі 89989,07 грн., а в іншій частині рішення залишити без змін.
Вказує, що укладаючи кредитний договір сторони узгодили всі умови, в тому числі і відсоткову ставку, а отже стягнення заборгованості має відбуватися з урахуванням застосування визначеної умовами договору відсоткової ставки.
Звертає увагу на невірне трактування судом «денної процентної ставки» та «процентної ставки в день», що призвело до помилкового перерахунку судом відсотків, розмір яких суперечить домовленості сторін. 

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог відповідачем не оскаржується, а тому в колегії суддів відсутні підстави для його перегляду в цій частині.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення останньої. 
Згідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 01.07.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 було укладено в електронному вигляді кредитний договір №501017-КС-003, відповідно до умов якого позичальник отримав кошти у розмірі 25000 грн. строком на 24 тижні, зі сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 3750 грн.
08.07.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до вказаного кредитного договору, відповідно до умов якої позичальник отримав додатково 12000 грн., зі сплатою комісії 1800 грн. Загальна сума кредиту становить 37000 грн.
Кредитний договір було підписано ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора UA-6408, а додаткова угода – UА-3852.
Кредитні кошти були перераховані на банківську карту ОСОБА_1 зазначену нею в кредитному договорі та додатковій угоді – НОМЕР_1 .
Згідно підтверджень ТОВ «Профітгід» переказ коштів в сумі 25000 грн. та 12000 грн. був здійснений на картку НОМЕР_1 емітентом якої є Монобанк, 01 липня та 08 липня відповідно.
Під час відкриття провадження у справі місцевим судом за клопотанням позивача, в порядку забезпечення доказів, було витребувано інформацію з АТ «Універсал банк» стосовно випуску картки на ім`я ОСОБА_1 та надання інформації про рух коштів по ній.
Згідно відповіді з АТ «Універсал банк», банківська картка з номером НОМЕР_1 була дійсно емітована на ім`я ОСОБА_1 та підтверджено зарахування коштів в сумі 25000 грн. та 12000 грн.
Згідно наданої банком виписку по рахунку ОСОБА_1 вбачається активне користування останньою кредитними коштами, що було обґрунтовано прийнято до уваги судом при вирішення спору. 
Укладання кредитного договору та додатку до нього, отримання коштів, користування останніми та не виконання своїх зобов`язань не заперечується ОСОБА_1 , яка визнала позовні вимоги частково лише в частині тіла кредиту та просила розгляд справи проводити без її участі.
Неналежне виконання умов договору призвело до виникнення заборгованості, яка згідно наданих позивачем розрахунків становить 132529,07 грн., з яких: 37000 грн. заборгованість по тілу кредиту, 89989,07 грн. заборгованість за процентами та 5550 грн. заборгованість за комісією.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд встановив, що оскільки кредитний договір було укладено 11.01.2024, тобто після внесення змін в ЗУ «Про споживче кредитування», який передбачає обмеження нарахування відсотків 1% в день, та враховуючи прикінцеві та перехідні положення, які дають можливість протягом 240 днів застосовувати відсоткову ставку в розмір 2,5% та 1,5% відсотки в день по 120 днів на кожну, дійшов висновку, що нарахування заборгованості за весь період, виходячи із ставки в 1,5% є неправомірним. Також суд зазначив про безпідставність вимог в частині комісії, яка на період діє воєнного стану стягненню не підлягає. 

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду
Матеріалами справи доводиться та не заперечується сторонами укладання кредитного договору, отримання та користування кредитними коштами ОСОБА_2 в сумі 27000 грн.
Згідно ч.ч. 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтями 1046-1047 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
При подачі позову ТОВ «Бізнес Позика» просило окрім тіла кредиту та комісії, стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.
Як вбачається з кредитного договору укладеного 01.07.2024, в п. 2.4 сторони визначили відсоткову ставку: стандартна процента ставка за кредитом – в день 1,5000, фіксована та знижена процентна ставка за кредитом в день 1,15123690, фіксована.
Окрім того, умови договору - передбачають і третій вид ставки - денна процентна ставка 1,16 процентів.
Заборгованість за процентами була нарахована ТОВ «Бізнес Позика» з врахуванням вище вказаних в кредитному договорі відсоткових ставок, що вбачається з розрахунку заборгованості де зазначені саме ставки в 1.5% та 1,15123690%.
Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про споживче кредитування» законодавство про споживче кредитування в Україні ґрунтується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо надання послуг споживачам.
Згідно ч. 5 ст. статті 8 ЗУ «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1,00 %. Зміни до вказаної статті набули чинності з 24 грудня 2023 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Натомість відповідачу, всупереч вищенаведених норм права, кредитором нараховувалися проценти за користування кредитом протягом всього строку кредитування в розмірі 1,5% в день.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст.6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Частиною 2 ст. 627 ЦК України також передбачено, що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Укладений 01/07.2024 між сторонами кредитний договір, за своєю суттю є договором споживчого кредитування, тому кредитор не мав права визначати проценту ставку у розмірі 1,5% на день, протягом всього строку кредитування з огляду на вимоги зазначеного Закону, дія якого поширюється на спірні правовідносини.
Суд першої інстанції обґрунтовано звернув на це увагу та перерахував заборгованість за процентами, враховуючи внесені зміни в законодавство, а саме п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, яким визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів (24.12.2023 по 22.04.2024) - 2,5 %; протягом наступних 120 днів (23.04.2024 по 20.08.2024) - 1,5 %.

Доводи апелянта щодо узгодженості між сторонами відсоткової ставки в розмірі 1,5% в день та правомірність обрахування заборгованості виходячи саме з цієї ставки є безпідставними та свідчать про невірне трактування норм права, а саме ЗУ «Про споживче кредитування», дія якого поширюється на укладений між сторонами кредитний договір. 
Посилаючись на хибне ототожнення місцевим судом понять «денної процентної ставки» та «процентної ставки в день», апелянт не спростовує нарахування ним відсотків за ставкою1,5% в день про що зазначено в розрахунку заборгованості, що вже само по собі є порушенням вказаного Закону, відповідно до положень ч. 5 ст. 12 якого умови споживчого кредиту, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Колегія суддів звертає увагу, що зазначення в кредитному договорі трьох видів відсоткових ставок свідчить про недобросовісність дій кредитодавця та непрозорість його умов для розуміння їх споживачами. 
За вказаних обставин колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду в оскаржуваній частині як ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" залишити без задоволення.
Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 21 липня 2025 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови виготовлено 25 лютого 2026 року.

Судді: О.І. Обідіна С.Б. Бутенко Г.Л. Карпушин