справа № 757/26867/25-ц
головуючий у суді І інстанції Григоренко І.В.
провадження № 22-ц/824/1897/2026 
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.

ПОСТАНОВА
Іменем України

11 березня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Мостової Г.І.,
суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф., 
за участі секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Дрьоміної Лариси Володимирівни на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 12 червня 2025 року 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» про визнання недійсним акту про залиття, -
в с т а н о в и в :
У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Печерського районного суду міста Києва з позовом до КП ««Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» про визнання недійсним акту про залиття.
Позов обґрунтований тим, що позивачем просить суд визнати недійсним з моменту прийняття акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), який складений у місті Києві 12 грудня 2023 року фахівцями житлово-експлуатаційної дільниці «Печерськжитло», оскільки останній складено з порушенням вимог закону та порушує права позивача.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 12 червня 2025 року відмовлено у відкритті провадження за позовом  ОСОБА_1 .
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що акт від 12 грудня 2023 року, складений фахівцями житлово-експлуатаційної дільниці «Печерськжитло» про залиття квартири не є правочином, а тому не може бути визнаний недійсним. Справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому на підставі пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України у відкритті провадження у даній справі слід відмовити.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Дрьоміна Л.В. подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 12 червня 2025 року та направити справу для продовження розгляду до Печерського районного суду міста Києва.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, є незаконною, необґрунтованою та постановлена з неповним з`ясуванням всіх обставин справи.
У позові мова йде мова про приватноправові відносини, які вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника.
Суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності свідчать про те, що цей спір відноситься до цивільної судової юрисдикції спору.
У позовній заяві позивачем наведені правові підстави позову, тобто нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
Предметом позову визначено визнати недійсним з моменту його прийняття, акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), який складений у місті Києві 12 грудня 2023 року комісією житлово-експлуатаційної дільниці «Печерськжитло» Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» щодо залиття у квартирі АДРЕСА_1 .
У своїй позовній заяві позивач не вказував та не вважає, що оскаржуваний акт є правочином та не обґрунтовував позовні вимоги статтями 202, 203, 215 ЦК України.

Позивач вважає помилковим посилання місцевого суду на те, що позов не містить посилання на відповідні рішення Верховного Суду, оскільки навпаки, позивач посилається на постанову Верховного Суду України у справі № 6-2125цс16 від 23 липня 2017 року та постанову Верховного Суду у справі від 27 грудня 2019 року № 686/11256/16-ц, хоча стаття 175 ЦПК України цього не вимагає.

Інші учасники справи, повідомлені належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Дрьоміна Л.В. у судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги та просила їх задовольнити.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т. ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні, а з огляду на положення статті 372 ЦПК України явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.
Зважаючи на вимоги частини 9 статті 128, частини 5 статті 130, частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, дійшла висновку про таке.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 15, частина 1 статті 16 ЦК України).
Згідно з частиною 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (постанова Верховного Суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).
Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанова Верховного Суду від 08 листопада 2023 року у справі № 761/42030/21).
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (близькі за змістом висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 55) та інші).
Розгляду у суді підлягає лише такий спір, у якому позовні вимоги можуть бути або задоволені, або в їх задоволенні може бути відмовлено. Положення «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини 1 статті 186, пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосується як позовів, які не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати 
Указані висновки відповідають висновкам, які викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 26 лютого 2020 року у справі № 1240/1981/18 (пункт 30), від 28 квітня 2020 року у справі № 607/15692/19 (пункт 45)).

У своєму позові ОСОБА_1 просить суд визнати недійсним акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), складеного 12 грудня 2023 року фахівцями Житлово-експлуатаційної дільниці «Печерськжитло».
Однак указаний акт не є угодою, договором, правовстановлюючим документом, які відповідно до вимог цивільного законодавства можуть оспорені як недійсні. 
Акт є письмовим документом, що фіксує певну ситуацію, що трапилася, в цьому випадку, у зв`язку із залиттям квартири.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у відкритті провадження за указаним позовом ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, вони не спростовують, а тому відхиляються апеляційним судом у зв`язку з їх необґрунтованістю.
Підстави для скасування ухвали суду першої інстанції у суду апеляційної інстанції відсутні.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дрьоміної Лариси Володимирівни залишити без задоволення.
Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 12 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Дата складення повного судового рішення 23 березня 2026 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська