ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1

ОКРЕМА ДУМКА

судді Буравльова С.І. стосовно прийнятої 10.03.2026 р. постанови Північного апеляційного господарського суду у справі № 910/14782/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду м. Києва від 30.09.2025 р. у справі № 910/14782/23 за його позовом до Київської обласної (військової) державної адміністрації та Релігійної організації "Релігійна громада Свято-Успенська парафія Київської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) м. Сквира Київської області про визнання недійсним протоколу, визнання недійсним статуту, визнання протиправним та скасування розпорядження, скасування запису про державну реєстрацію.

Відповідно до ст. 34 ГПК України питання, що виникають під час колегіального розгляду справи судом, вирішуються більшістю голосів суддів. Головуючий голосує останнім. При ухваленні рішення з кожного питання жоден із суддів не має права утримуватися від голосування та підписання рішення чи ухвали. Судді не мають права розголошувати міркування, що були висловлені при обговоренні під час ухвалення судового рішення. Суддя, не згодний з рішенням, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються учасники справи без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.
Постановою Північного апеляційного господарського суду України від 10.03.2026 р. у справі № 910/14782/23 у складі колегії суддів: Буравльов С.І (головуючий суддя (суддя-доповідач), судді: Шапран В.В., Андрієнко В.В. апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 р. у справі № 910/14782/23, яким відмовлено в позові, залишено без змін.
На підставі наведеної вище ст. 34 ГПК України вважаю можливим викласти свою окрему думку стосовно постанови Північного апеляційного господарського суду України від 10.03.2026 р. у справі № 910/14782/23, оскільки не погоджуюсь з її мотивувальною та резолютивною частинами з огляду на такі аргументи.
У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської обласної (військової) державної адміністрації та Релігійної організації "Релігійна громада Свято-Успенська парафія Київської єпархії Української Православної Церкви (Православної церкви України) м. Сквира Київської області" про визнання недійсним статуту, визнання протиправним та скасування розпорядження, скасування запису про державну реєстрацію.
29.04.2025 р. до Господарського суду міста Києва від ОСОБА_1 надійшла заява про зміну предмету позову, відповідно до якої позивач просив суд:
- визнати недійсним протокол № 1 Релігійної громади Свято-Успенської парафії Білоцерківської єпархії Української Православної Церкви м. Сквира Київської області від 28.07.2022 р.;
- визнати недійсним статут Релігійної організації "Релігійна громада Свято-Успенська парафія Київської єпархії Української Православної Церкви (Православної церкви України) м. Сквира Київської області" у новій редакції, зареєстрований розпорядженням голови Київської обласної (військової) державної адміністрації від 13.12.2022 р. № 939 "Про реєстрацію статутів релігійних організацій";
- визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Київської обласної (військової) державної адміністрації від 13.12.2022 р. № 939 "Про реєстрацію статутів релігійних організацій", яким зареєстровано статут Релігійної організації "Релігійна громада Свято-Успенська парафія Київської єпархії Української Православної Церкви (Православної церкви України) м. Сквира Київської області" (нова редакція);
- скасувати запис про державну реєстрацію № 1003461070004000669 від 14.02.2023 р. 11:22:45 змін до відомостей про Релігійну організацію "Релігійна громада Свято-Успенська парафія Київської єпархії Української Православної Церкви (Православної церкви України) м. Сквира Київської області" (код 22209077), які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Вимоги позивача обґрунтовані тим, що він не згодний із рішенням зборів членів релігійної громади, на яких було прийнято нову редакцію статуту, реєстрацію якого здійснено розпорядженням голови Київської обласної (військової) державної адміністрації № 939 від 13.12.2022 р. Рішення, яким змінено канонічну підлеглість (з Української Православної Церкви на Православну Церкву України), прийняте з порушенням вимог чинного законодавства особами, які не мали права його приймати. Позивач вважає збори нечинними та неправомочними, і як наслідок, нову редакцію статуту недійсною, реєстрація якої проведена всупереч нормам Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації". Настоятелем не скликалися та не проводилися (в порядку, визначеному статутом Релігійної організації "Українська Православна Церква Свято-Успенська парафія" м. Сквира Київської області) парафіяльні збори щодо зміни канонічного підпорядкування. Спірне розпорядження про реєстрацію статуту у новій редакції прийнято з порушенням положень законодавства, а саме п. 1 ч. 4 ст. 14 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" (відповідачем-1 було прийнято спірне розпорядження не зважаючи на те що, для його прийняття заявником були подані документи не у повному обсязі, відомості, зазначені у заяві про державну реєстрацію, не відповідали відомостям, зазначеним у документах, документи подані неповноважною особою).
З матеріалів справи вбачається, що 20.01.1992 р. Парафіяльними зборами Свято-Успенської парафії Київської єпархії Української Православної Церкви м. Сквира Київської області прийнято статут Релігійної громади Свято-Успенської парафії Київської єпархії Української Православної Церкви м. Сквира Київської області, який зареєстровано розпорядженням представника Президента України у Київській області № 263 від 23.07.1992 р. (далі - статут).
Відповідно до п. 4 розділу 1 статуту парафія здійснює свою діяльність при дотриманні чинного законодавства, статуту Української Православної Церкви, статуту Київської єпархії, а також цього статуту.
Згідно з п. п. 6, 7 розділу 1 статуту парафія у своїй релігійній та адміністративно-фінансовій діяльності підзвітна єпархіальному архієрею, володіє правами юридичної особи у рамках, визначених цим статутом, статутом Української Православної Церкви та статутом Київської єпархії.
Як передбачено п. 8 розділу 2 статуту, органами парафіяльного управління є парафіяльні збори, очолювані настоятелем, та парафіяльна рада, підзвітна настоятелю.
За п. 9 розділу 2 статуту парафіяльні збори складаються з парафіяльних віруючих, кліриків та мирян, які досягли 18-річного віку, визнають обов`язковість статуту Української Православної Церкви, регулярно відвідують богослужіння та сповідь, перебувають у канонічному послухові настоятелю і не перебувають під забороною чи церковним судом, що забороняє повноцінну участь у богослужбовому житті. Парафіяльні збори скликаються настоятелем, парафіяльною радою (або за благословенням єпархіального архієрея благочинним) не рідше ніж один раз на рік.
У відповідності до п. 14 розділу 2 статуту парафію очолює настоятель, якого призначає єпархіальний архієрей.
Статут підлягає реєстрації у державних органах після його затвердження єпархіальним архієреєм Київської єпархії Української Православної Церкви, зміни та доповнення цього статуту можуть вноситись виключно зі згоди єпархіального архієрея (п. п. 37, 38 розділу 5 статуту).
Указом Архієпископа Білоцерківського і Богуславського Митрофана № 14 від 24.06.2010 р. протоієрея ОСОБА_1 призначено настоятелем Свято-Успенського храму м. Сквира та виконуючим обов`язки Голови Парафіяльної Ради.
28.07.2022 р. відбулися загальні збори Релігійної громади Свято-Успенської парафії Київської єпархії Української Православної Церкви м. Сквира Київської області, на розгляд яких були винесені такі питання:
1. Обрання голови і секретаря зборів.
2. Обрання складу лічильної комісії парафіяльних зборів релігійної громади.
3. Встановлення списку членів зборів релігійної громади.
4. Зміна підлеглості релігійної громади у канонічних та організаційних питаннях шляхом входу до складу релігійного об`єднання - Православної Церкви України.
5. Зміна найменування релігійної громади.
6. Погодження змін до статуту релігійної громади єпархіальним архієреєм релігійної громади.
7. Внесення змін та прийняття статуту релігійної громади шляхом викладення його в новій редакції.
8. Зміни у поминаннях під час здійснення богослужінь.
9. Припинення повноважень керівника релігійної громади.
10. Обрання складу парафіяльної ради релігійної громади.
11. Обрання складу ревізійної комісії релігійної громади.
12. Уповноваження на підписання протоколу зборів.
13. Проведення реєстрації статуту релігійної громади в новій редакції та державної реєстрації змін до відомостей про релігійну громаду, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Рішення, що ухвалені цими зборами, оформлені протоколом № 1.
Додатком № 1 до вказаного протоколу затверджено список членів парафіяльних зборів Релігійної громади Свято-Успенської парафії Київської єпархії Української Православної Церкви м. Сквира Київської області у кількості 333 особи.
Згідно з протоколом до складу зборів входять 364 особи, на зборах були присутні 333 особи.
З усіх питань збори прийняли позитивні (проголосували 299 осіб "за", 4 особи "проти") рішення, зокрема і з таких:
- змінено підлеглість релігійної громади у канонічних та оганізаційних питаннях шляхом входу до складу релігійного об`єднання - Православної Церкви України, а також визначено, що релігійна громада канонічно та організаційно підпорядковується Управлінню Київської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) та Київській Митрополії Української Православної Церкви (Православної Церкви України), є підзвітною єпархіальним зборам та єпархіальному архієрею Київської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України);
- змінено офіційне найменування релігійної громади та визначено нове - Релігійна організація "Релігійна громада Свято-Успенська парафія Київської єпархії Української Православної Церкви (Православної церкви України) м. Сквира Київської області";
- викладено та прийнято статут релігійної громади в новій редакції;
- припинено повноваження керівника релігійної громади ОСОБА_1;
- обрано головою парафіяльної ради релігійної громади Редюк Олену Олександрівну , помічником голови - Гузя Сергія Володимировича та скарбника - ОСОБА_3 , строком на три роки;
- вирішено провести державну реєстрацію статуту релігійної громади у новій редакції, державну реєстрацію змін до відомостей про релігійну громаду, уповноважено Скакевича Віктора Івановича на представництво інтересів релігійної громади перед органами державної влади.
30.08.2022 р. уповноважений зборами Скакевич Віктор Іванович , представляючи інтереси релігійної громади перед органами державної влади, звернувся із заявою до Київської обласної (військової) державної адміністрації щодо реєстрації статуту релігійної організації в новій редакції.
13.12.2022 р. розпорядженням голови Київської обласної (військової) державної адміністрації № 939 "Про реєстрацію статутів релігійних організацій" прийнято рішення зареєструвати статут Релігійної організації "Релігійна громада Свято-Успенська парафія Київської єпархії Української Православної Церкви (Православної церкви України) м. Сквира Київської області" (нова редакція).
14.02.2023 р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу " (код 22209077), номер запису 1003461070004000669.
Вважаючи вказані дії та рішення незаконними, позивач звернувся з даним позовом до суду (з урахуванням заяви про зміну (доповнення) предмета позову), в обґрунтування якого посилався на те, що збори, які відбулися 28.07.2022 р., були проведені з порушенням процедури, визначеної статутом і Законом України "Про свободу совісті та релігійні організації", внаслідок прийнятих на цих зборах незаконних рішень, що стосувалися статутної діяльності, зареєстровано статут релігійної громади в новій редакції, тому протокол № 1 від 28.07.2022 р. та нова редакція статуту мають бути визнані недійсними, а розпорядження голови Київської обласної (військової) державної адміністрації № 939 від 13.12.2022 р. та запис від 14.02.2023 р. про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу", номер запису 1003461070004000669, мають бути скасовані.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" кожному громадянину в Україні гарантується право на свободу совісті. Це право включає свободу мати, приймати і змінювати релігію або переконання за своїм вибором і свободу одноособово чи разом з іншими сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, відправляти релігійні культи, відкрито виражати і вільно поширювати свої релігійні або атеїстичні переконання. Ніхто не може встановлювати обов`язкових переконань і світогляду. Не допускається будь-яке примушування при визначенні громадянином свого ставлення до релігії, до сповідання або відмови від сповідання релігії, до участі або неучасті в богослужіннях, релігійних обрядах і церемоніях, навчання релігії.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 7 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" релігійні організації в Україні утворюються з метою задоволення релігійних потреб громадян сповідувати і поширювати віру і діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно із своїми статутами (положеннями). Релігійними організаціями в Україні є релігійні громади, управління і центри, монастирі, релігійні братства, місіонерські товариства (місії), духовні навчальні заклади, а також об`єднання, що складаються з вищезазначених релігійних організацій. Релігійні об`єднання представляються своїми центрами (управліннями).
Як передбачено ч. ч. 1, 2, 5 ст. 12 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації", статут (положення) релігійної організації, який відповідно до цивільного законодавства визначає її правоздатність, підлягає реєстрації у порядку, встановленому статтею 14 цього Закону. Статут (положення) релігійної організації приймається на загальних зборах віруючих громадян або на релігійних з`їздах, конференціях. Статут (положення) релігійної організації не повинен суперечити чинному законодавству.
У відповідності до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» для реєстрації статуту (положення) релігійної громади громадяни в кількості не менше десяти чоловік, які утворили її і досягли 18-річного віку, подають заяву та статут (положення) на реєстрацію до обласної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а в Автономній Республіці Крим - до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.
За змістом Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» повідомлення державних органів про утворення релігійної організації не є обов`язковим. Членство в релігійній організації ґрунтується на вимогах статуту (положення) релігійної громади.
Отже, управління релігійною організацією здійснюється відповідно до цього закону, а також відповідно до традицій та внутрішніх настанов релігійних організацій, їх статутних документів, у яких визначена ієрархічна та інституційна структура. Суд при цьому має проаналізувати положення статуту, які регулюють питання членства в парафії, та фактичні обставини справи.
За ч. 1 ст. 15 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" у реєстрації статуту (положення) релігійної організації може бути відмовлено, якщо її статут (положення) або діяльність суперечать чинному законодавству.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері релігії, забезпечує проведення державної політики щодо релігій і церкви шляхом: здійснення реєстрації статутів (положень) релігійних організацій, зазначених у частині другій статті 14 цього Закону, а також змін і доповнень до них.
Відповідно до абз. 2 п. 14 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» суб`єктом державної реєстрації є обласна державна адміністрація у разі державної реєстрації юридичних осіб - релігійних організацій.
За ст. 6 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази. Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов`язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.
У відповідності до п. п. 1, 8 ст. 25 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" місцева державна адміністрація забезпечує виконання Конституції та законів України, рішень Конституційного Суду України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів державної влади; забезпечує виконання законодавства щодо національних меншин і міграції, про свободу думки і слова, свободу світогляду і віросповідання.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.12.2019 р. у справі № 916/2086/19 дійшла висновку про те, що правовідносини, які стосуються питань участі особи у створенні та діяльності релігійної громади є тісно пов`язаними з правовідносинами щодо реєстрації статуту (положення) релігійної організації.
Відповідно до ч. ч. 3 - 6 ст. 8 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» держава визнає право релігійної громади на її підлеглість у канонічних та організаційних питаннях будь-яким діючим в Україні та за її межами релігійним центрам (управлінням) і вільну зміну цієї підлеглості шляхом внесення відповідних змін до статуту (положення) релігійної громади. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюється загальними зборами релігійної громади. Такі загальні збори релігійної громади можуть скликатися її членами. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюється не менш як двома третинами від кількості членів релігійної громади, необхідної для визнання повноважними загальних зборів релігійної громади відповідно до статуту (положення) релігійної громади. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту засвідчується підписами членів відповідної релігійної громади, які підтримали таке рішення. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту підлягає реєстрації в порядку, встановленому статтею 14 цього Закону.
Згідно з п. 38 статуту зміни та доповнення до статуту, а також виправлення або доповнення до договору про використання приміщень можуть вноситися парафією виключно зі згоди єпархіального архієрея.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" членство в релігійній громаді ґрунтується на принципах вільного волевиявлення, а також на вимогах статуту (положення) релігійної громади. Релігійна громада на власний розсуд приймає нових та виключає існуючих членів громади у порядку, встановленому її статутом (положенням).
Отже, Закон України «Про свободу совісті та релігійні організації» містить посилання на вимоги статуту (положення) релігійної громади в урегулюванні членства у релігійній організації, а тому необхідно керуватися положеннями статуту Релігійної організації "Релігійна громада Свято-Успенська парафія Київської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) м. Сквира в цій частині.
Відповідно до п. 8 статуту органами парафіяльного управління є: парафіяльні збори, очолювані настоятелем, та парафіяльна рада, підзвітна настоятелю.
Згідно з п. 9 статуту парафіяльні збори складаються з православних віруючих, кліриків та мирян, які досягли 18-річного віку, визнають обов`язковість статуту Української Православної Церкри, регулярно відвідують богослужіння та сповідь, передувають у канонічному послухові настоятелю і не перебувають під забороною чи церковним судом, що забороняє повноцінну участь у богослужбовому житті. Парафіяльні збори скликаються настоятелем, парафіяльною радою (або за благословенням архієрея благочинним) не рідше одного разу на рік.
Основним критерієм членства у релігійній громаді є регулярне відвідування богослужінь, релігійних обрядів, церемоній тощо цієї релігійної громади, а не територіальна належність (наближеність) особи до певної місцевості, де розташована та чи інша релігійна споруда, оскільки саме об`єднання віруючих громадян одного й того самого віросповідання з метою спільного задоволення релігійних потреб і є сутнісною метою існування релігійної громади.
Саме питання скликання та проведення спірних зборів, кількості осіб у релігійній громаді, складу осіб, які прийняли відповідне рішення, приналежності цих осіб до відповідної релігійної громади тощо і є тими обставинами, які повинні бути досліджені та встановлені судом.
Вбачається, що 28.07.2022 р. відбулися збори Релігійної громади Свято-Успенської парафії Київської єпархії Української Православної Церкви м. Сквира Київської області, затверджені протоколом № 1, на яких було вирішено, зокрема, змінити підлеглість релігійної громади у канонічних та організаційних питаннях шляхом входу до складу релігійного об`єднання - Православної Церкви України.
В додатку № 1 до протокому № 1 від 28.07.2022 р. вказано список членів, що беруть участь у цих зборах Релігійної громади Свято-Успенської парафії Київської єпархії Української Православної Церкви м. Сквира Київської області.
Разом з цим, у матеріалах справи відсутні докази як членства у зазначеній релігійній організації, так і набуття статусу члена парафіяльних зборів у відповідності до статуту особами, наведеними у вищезазначеному списку, які приймали участь у зборах, оформлених протоколом № 1 від 28.07.2022 р.
У матеріалах справи відсутні належні докази того, що особи зі списку, зазначені у додатку до протоколу № 1 від 28.07.2022 р., були членами Релігійної громади Свято-Успенської парафії Київської єпархії Української Православної Церкви м. Сквира Київської області.
Також, у матеріалах справи відсутні докази того, що усі дійсні члени Релігійної громади Свято-Успенської парафії Київської єпархії Української Православної Церкви м. Сквира Київської області були повідомленні про ці збори, у тому числі і позивач. Відсутні письмові докази порядку скликання оспорюваних зборів релігійної громади.
Отже, відсутні правові підстави для визнання повноважними зборів членів Релігійної громади Свято-Успенської парафії Київської єпархії Української Православної Церкви м. Сквира Київської області, які були оформлені протоколом № 1 від 28.07.2022 р. 
До того ж, у матеріалах справи відсутні докази дотримання вимог п. 38 статуту, а саме затвердження протоколу № 1 від 28.07.2022 р. зборів релігійної громади єпархіальним архієреєм, надання згоди єпархіальним архієреєм на зміни та доповнення до статуту, що були предметом розгляду вказаних зборів релігійної громади, рішення яких оспорюється.
Встановлено, що загальні збори релігійної громади, рішення яких оформлені протоколом № 1 від 28.07.2022 р., були проведені з порушенням процедури, визначеної статутом Релігійної громади Свято-Успенської парафії Київської єпархії Української Православної Церкви м. Сквира Київської області та Законом України "Про свободу совісті та релігійні організації", неповноважними особами, та вказаний протокол оформлений не у відповідності до вимог статуту.
Крім цього, позивачем обрано належний та ефективний спосіб захисту його порушених прав та охоронюваних законом інтересів в частині визнання недійсним протоколу № 1 від 28.07.2022 р. парафіяльних зборів Релігійної громади Свято-Успенської парафії Київської єпархії Української Православної Церкви м. Сквира Київської області, а також визнання недійсним статуту Релігійної громади Свято-Успенської парафії Київської єпархії Української Православної Церкви м. Сквира Київської області.
Наведене не суперечить правовим висновкам, викладеним у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 27.01.2020 р. у справі № 598/157/15ц та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.04.2021 р. у справі № 910/10011/19.
Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненими цими діяннями наслідками.
Застосування судом того чи іншого способу захисту має призводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії).
Так, внаслідок незаконних дій відповідача-2 позивач був позбавлений можливості проводити богослужіння, сповідувати обрану релігію спільно з тими, хто поділяє його переконання.
Інші похідні позовні вимоги є неефективним способом захисту прав позивача і фактично стосуються вчинення на підставі Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" реєстраційних дій, які б забезпечували зміну в Єдиному державному реєстрі відомостей про юридичну особу відповідача-2, пов`язану із визнанням недійсним рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту.
У відповідності до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" підставою для державної реєстрації та інших реєстраційних дій є визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу, визнання повністю або частково недійсними змін до установчих документів юридичної особи. 
Такі дії згідно з ч. 5 ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" проводяться не пізніше наступного робочого дня з дати отримання судового рішення, що набрало законної сили.
Виходячи з наведеного право позивача, пов`язане з відображенням у Єдиному державному реєстрі дійсних відомостей про юридичну особу, членом якої він є і у зв`язку з членством у якій ним поданий даний позов, підлягає відновленню після набрання законної сили судовим рішенням з приводу недійсності рішень загальних зборів релігійної громади та змін до її статуту шляхом направлення державному реєстратору відповідного судового рішення, а не поданням з цього приводу окремого позову.
Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
При цьому, обов`язковою умовою правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктів владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
За відсутності таких порушень заявлений з цього приводу позов задоволенню не підлягає.
Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Цими ж положеннями передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.
За таких обставин оспорюваним рішенням зборів членів Релігійної громади Свято-Успенської парафії Київської єпархії Української Православної Церкви м. Сквира Київської області, оформленим протоколом № 1 від 28.07.2022 р., зміна підлеглості та внесення відповідних змін до статуту відбулось не у спосіб, визначений чинним законодавством, а спірний статут був прийнятий не органом юридичної особи, який повноважний приймати нову редакцію статуту, яка є незаконною, нечинною, та яка порушує право позивача приймати участь у діяльності даної релігійної організації у розумінні вимог її статуту. 
Змістом ст. 9 Європейської Конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на свободу думки, совісті та релігії. Це право включає свободу змінювати свою релігію або переконання, а також свободу сповідувати свою релігію або переконання під час богослужіння, навчання, виконання та дотримання релігійної практики і ритуальних обрядів як одноособово, так і спільно з іншими, як прилюдно, так і приватно. Свобода сповідувати свою релігію або переконання підлягає лише таким обмеженням, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах громадської безпеки, для охорони публічного порядку, здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Рішенням Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 09.10.2025 р. у справі Релігійної громади Свято-Успенського приходу Рівненської єпархії Української Православної Церкви в селі Птича Дубенського району проти України встановлено, що мало місце порушення статті 9 Конвенції та зазначено висновок, що органи влади України не вжили достатніх заходів для забезпечення мирного здійснення прав, гарантованих ст. 9 Конвенції, релігійної громади Української Православної Церкви.
Підсумовуючи викладене, вважаю, що рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 р. у справі № 910/14782/23 підлягало частковому скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову в частині визнання недійсним протоколу № 1 Релігійної громади Свято-Успенської парафії Білоцерківської єпархії Української Православної Церкви м. Сквира Київської області від 28.07.2022 р., а також визнання недійсним статуту Релігійної організації "Релігійна громада Свято-Успенська парафія Київської єпархії Української Православної Церкви (Православної церкви України) м. Сквира Київської області" у новій редакції.

Суддя
Північного апеляційного 
господарського суду С.І. Буравльов 
"18" березня 2026 р.