Справа № 712/17440/25
Провадження № 2/712/1647/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2026 року м. Черкаси 
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі: 
головуючого судді: Чапліної Н.М.,
за участю секретаря судового засідання: Васильєвої Д.А.,
представника відповідача Гуріна Р.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного університету цивільного захисту України про відшкодування моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 через представника – адвоката Коломойцева М.М. звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до Національного університету цивільного захисту України, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 170 248,82 грн.
30.12.2025 суд ухвалив позовну заяву ОСОБА_1 до Національного університету цивільного захисту України про відшкодування моральної шкоди залишити без руху. Встановив ОСОБА_1 строк та спосіб для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до Соснівського районного суду м. Черкаси протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху доказів сплати до Державного бюджету України судового збору у розмірі 1 702,48 грн.
08.01.2026 до суду надійшла заява представника позивача – адвоката Коломойцева М.М. від 07.01.2026, яка підтверджує належне виконання вимог, визначених ухвалою від 30.12.2025, які прийняті судом.
Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 ( надалі – Позивач) проходив службу в Національному університеті цивільного захисту України (надалі – Відповідач), у т.ч., у період з 01.01.2016 по 30.11.2023, що відображено в листі відповідача. Внаслідок порушення відповідачем прав позивача, що стосувались його індексації грошового забезпечення, останній звернувся до суду за поновленням порушених прав. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 р. по справі №520/4308/25 було зобов`язано, серед іншого, Національний університет цивільного захисту України нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця - січня 2008 року, з 01.03.2018 по 31.08.2019 з застосуванням норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078.
Вказане рішення набрало законної сили та подано на примусове виконання. Постановою від 20.06.2025 року відкрито виконавче провадження № 78425462.
Одночасно з ініціюванням позивачем процедури примусового виконання рішення, відповідач подав на це рішення апеляційну скаргу, однак з порушенням строків на апеляційне оскарження, наслідком чого, стала відмова у відкритті апеляційного провадження ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2025. Таким чином, вказаний факт, з урахуванням строків, визначених ч. 6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 р. по справі №520/4308/25 повинно було бути виконано у строк 10 робочих дів з наступного дня після постановленням ДААС ухвали від 09.07.2025 про відмову у відкритті апеляційного провадження по справі №520/4308/25.
Отже 10 робочих днів з 10.07.2025 року закінчились 23.07.2025. Попри зазначене, відповідачем на виконання рішення по справі № 520/4308/25 було перераховано та сплачено позивачу індексацію грошового забезпечення на суму 126250,55 грн. лише 23.11.2025, отже з затримкою у 87 робочих днів. 
Тривалим невиконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 р. по справі №520/4308/25 відповідач завдав позивачу моральну шкоду, яка виразилась у психологічному дискомфорті, порушенні душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху на фоні того, що ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/4308/25 було виконано сплатою позивачеві 23.11.2025 коштів суму 126250,55 грн. з затримкою строків, передбачених ч. 6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням часу перебування справи у провадженні Другого апеляційного адміністративного суду, тривалістю 87 робочих днів, або у 8,7 разів. Станом на день виконання рішення облікова ставка НБУ становила 15,5% річних. Враховуючи суму сплачених з затримкою коштів – 126250,55 грн, 15,5 % річних від цієї суми становитиме – 19 568,83 грн. Помножуючи отриманий показник 19 568,83 грн. на коефіцієнт затримки 8,7 сторона позивача вважає, що розумною та справедливою є сума моральної шкоди у розмірі 170 248,82 грн.
Ухвалою судді Соснівського районного суду від 09.01.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, справа призначена до судового розгляду.
30.01.2026 представником відповідача до суду поданий відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначив, що уданому випадку між сторонами виник судовий спір у Харківському окружному адміністративному суді при розгляді справи №520/4308/25 у тому (числі нарахування та виплата позивачу індексації). 
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 виконано відповідачем в повному обсязі, а підстави затримки грошових коштів (виконання судового рішення) полягають у наступному: для належного виконання рішення суду по справі №520/4308/25 відповідачем направлено лист від 01.08.2025 №88 01-4370/88 20 у зв`язку з потребою у коштах до Державної служби України з надзвичайних ситуацій щодо виділення додаткового фінансування по КПКВ 1006280 “Забезпечення діяльності органів та підрозділів цивільного захисту, підготовка кадрів Державною службою України з надзвичайних ситуацій “за КЕКВ 2800 “Інші поточні видатки”. 
Своєчасно не проведено виплату нарахованих коштів з підстав відсутності бюджетного фінансування та ненадходження коштів від головного розпорядника ДСНС України. Відповідно до частин 1 та 2 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого Законом про Державний бюджет України. Згідно з положеннями пунктів 20, 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України, взяття зобов`язання без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч цьому Кодексу чи закону про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства
Презумпція наявності моральної шкоди законодавством не передбачена. Наявність моральної шкоди не визнана прямим наслідком кожної протиправної поведінки. А така презумпція має визначатися лише законом. 
20 листопада 2025 року Харківським окружним адміністративним судом ухвалено рішення по справі 520/24900/25 про задоволення адміністративного позову Національного університету цивільного захисту України до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови, визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про накладання штрафу у розмірі 5100,00 грн від 28.08.2025 у виконавчому провадженні № 78425462. У рішенні зазначено, що здійснення виплат можливе лише за наявності необхідного бюджетного фінансування, Національний університет цивільного захисту України є державним закладом освіти, що отримує фінансування за рахунок державного бюджету України, розмір фінансування визначається відповідними кошторисами та бюджетними програмами, а використання наявних фінансів здійснюється у межах відповідного цільового призначення асигнувань.
13.02.2026 до суду представником позивача подана відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначив, що наявна ознака бездіяльності, котра полягає у невиконанні відповідачем рішення у строк, встановлений ч. 6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження». Посилання відповідача на залежність від бюджетних призначень не звільняє його від обов`язку з виконання рішення у строк, передбачений ч. 6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження».
У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву, у якій просив проводити судовий розгляд за відсутності позивача та представника.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві, просив врахувати практику Верховного Суду, зокрема викладену в Постанові від 05.12.2022 у справі № 214/7462/20, врахувати, що для стягнення моральної шкоди необхідно встановити наявність вини у зволіканні з виконанням рішення суду. Стороною відповідача надані докази вжиття заходів для своєчасного виконання рішення, після надходження коштів рішення виконане у повному обсязі, тому підстави для стягнення шкоди відсутні. 
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 р. по справі №520/4308/25 було зобов`язано, серед іншого, Національний університет цивільного захисту України нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця - січня 2008 року, з 01.03.2018 по 31.08.2019 з застосуванням норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078.
Вказане рішення набрало законної сили 29.05.2025 та подано на примусове виконання. 
Відповідно до ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2025 відмовлено у задоволенні заяви Національного університету цивільного захисту України про поновлення строку на апеляційне оскарження у справі № 520/4308/25.
Постановою від 20.06.2025 року відкрито виконавче провадження № 78425462.
Національний університет цивільного захисту України єзакладом вищої освіти IV рівня акредитації державної форми власності, правонаступником Академії цивільного захисту України та підпорядковується Державній службі України з надзвичайних ситуацій.
Згідно з листом вих. №88 01-4370/88 20 від 01.08.2025, адресованим відповідачем Державній службі України з надзвичайних ситуацій, відповідач просить для проведення виплат згідно рішень суду виділити додаткове фінансування по КПКВ 1006280 "Забезпечення діяльності органів та підрозділів цивільного захисту, підготовка кадрів Державною службою України з надзвичайних ситуацій" за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» у сумі 186678 грн.
Відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2025 у справі 520/24900/25 задоволено адміністративний позов Національного університету цивільного захисту України до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови, визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про накладання штрафу у розмірі 5100,00 грн від 28.08.2025 у виконавчому провадженні № 78425462. У рішенні зазначено, що здійснення виплат можливе лише за наявності необхідного бюджетного фінансування, Національний університет цивільного захисту України є державним закладом освіти, що отримує фінансування за рахунок державного бюджету України, розмір фінансування визначається відповідними кошторисами та бюджетними програмами, а використання наявних фінансів здійснюється у межах відповідного цільового призначення асигнувань. Суд дійшов висновку, що невиконання рішення суду обумовлене відсутністю необхідного бюджетного фінансування позивача, а відтак мали місце поважні причини, що виключають підстави для застосування до боржника штрафу. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивачем здійснено перерахунок грошового забезпечення стягувача та сформовано суму заборгованості з виплати та, відповідно, здійснено запит на отримання необхідного дофінансування з метою повного виконання рішення суду.
Відповідачем 23.11.2025 на виконання рішення по справі № 520/3969/25 сплачено позивачу нараховану індексацію грошового забезпечення у сумі 126250,55 грн, що підтверджено платіжною інструкцією №3222. 
Позивач просив стягнути моральну шкоду, яку обґрунтував психологічним дискомфортом, порушенням душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху на фоні того, що ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, однак рішення суду не виконувалося відповідачем своєчасно, а виконано із затримкою строків, передбачених ч. 6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» тривалістю 287 робочих днів.
Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
За вимогами статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Отже для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 ЦК необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи, якою можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; б) наявність шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.
Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Визначення моральної шкоди міститься у положеннях статті 23 ЦК України, у якій зазначено, що моральна шкода полягає, зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з противоправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном, або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 травня 1995 № 4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Із досліджених судом доказів слідує, що Національним університетом цивільного захисту України вживалися заходи щодо своєчасного добровільного виконання рішення суду: проведений розрахунок індексації грошового забезпечення відповідно до рішення суду, направлений лист про виділення коштів, здійснена виплата. Отже, відповідачем доведено, що ним не допущено тривалого протиправного невиконання рішення суду, оскільки своєчасно вживалися заходи до виконання рішення, а вина у пропуску десятиденного терміну, встановленого для добровільного виконання рішення відсутня. 
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.
Позивач просив стягнути моральну шкоду, посилаючись на, допущену, на думку позивача, незаконну бездіяльність Національним університетом цивільного захисту України, на дії чи бездіяльність органів державної влади чи місцевого самоврядування, їх посадових осіб позивач не посилався, тому статті 1173 та 1174 ЦК України застосуванню не підлягають. 
Крім того, позивачем не надано будь – яких доказів на підтвердження наявності моральної шкоди та причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.
Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 липня 2022 року в справі № 753/15095/17 (провадження № 61-16500св20)).
Разом з тим, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_1 . Національним університетом цивільного захисту України завдано моральну шкоду та наявність причинного зв`язку між цією шкодою та протиправними діями відповідача, а також її реальний розмір.
Відтак, враховуючи вищенаведене, та те, що позивачем не доведено протиправність дій відповідача, наявності моральної шкоди, причинного зв`язку, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди слід відмовити.
Керуючись ст.ст.2, 12, 76-81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 16, 23, 1166, 1167 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Національного університету цивільного захисту України про відшкодування моральної шкоди відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: Національний університет цивільного захисту України, вул. Онопрієнка, 8, м. Черкаси, ЄДРПОУ 08571363.
Повний текст рішення виготовлений 09.03.2026.

Суддя: Н.М. Чапліна