ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
23 квітня 2026 року 	Справа № 280/1027/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Експертної команди оцінювання повсякденного функціонування особи при Комунальному некомерційному підприємстві «Міська лікарня №8» Запорізької міської ради про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:
06 лютого 2026 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до Експертної команди оцінювання повсякденного функціонування особи при Комунальному некомерційному підприємстві «Міська лікарня №8» Запорізької міської ради (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:
визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у встановленні позивачу III групи інвалідності шляхом видачі рішення №138/25/2777/Р;
скасувати рішення відповідача №138/25/2777/Р та зобов`язати відповідача винести рішення, яким встановити позивачу III групу інвалідності.
Ухвалою суду від 10.02.2026 відкрито спрощене (письмове) позовне провадження у справі.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що рішення відповідача про відмову у встановленні позивачу ІІІ групи інвалідності є безпідставним та необґрунтованим. Представник позивача зазначає, що у позивача наявне захворювання з наступним діагнозом – Т89 Інсулінозалежний цукровий діабет МКХ-10 АМ: Е10.71 Цукровий діабет типу 1 з множинними мікросудинними та іншими уточненими несудинними ускладненнями; Ускладнення: №94 Переферичний неврит/нейропатія МКХ-10 G62.8 інші уточнені поліневропатії; діабетична дистальна полінейропатія нижніх кінцівок, сенсорна форма, легкі сенсорні розлади. Представник позивача зазначає, що відповідно до медичної документації позивач хворіє на цукровий діабет з 2006 року, тобто з 6 років. Зазначено, що ОСОБА_1 майже 20 років мав статус особи з інвалідністю, а також медичною документацією підтверджується, що з плином часу у захворюванні позивача спостерігається виключно негативна динаміка, зокрема дози препаратів для досягнення стану компенсації збільшуються, а до загального анамнезу додаються супутні захворювання/діагнози. Представник позивача зазначає, що потреба у періодичному стаціонарному лікуванні не дає позивачу жити повноцінним життям, а відповідно висновок ЕПКФО, що позивач може працювати за допомогою незначних адоптацій або підтримки не є об`єктивним. З урахуванням викладеного у позовній заяві та додаткових поясненнях, позивач просив задовольнити позовні вимоги.
Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що при винесенні рішення по медико-експертній справі ОСОБА_1 експертна команда враховувала наступне: 1. Пацієнт самостійно, без супроводжуючої особи в призначений час прибув на засідання експертної команди з ОПФО; 2. Скарг на стан здоров`я на момент оцінювання пацієнт не висловлював; 3. На питання про місце роботи пацієнт відповів, що працює на трьох місцях роботи; 4. Об`єктивно: загальний стан пацієнта на момент огляду задовільний. Шкіра звичайного кольору, тонус м`язів не порушений, периферійні лімфатичні вузли не збільшені. Вага 67кг, зріст 185см. ІМТ 19кг/м2. Ротова порожнина без змін, зів спокійний, мигдалики не збільшені, слизова чиста, блідо-рожева. Дихання над легенями везикулярне, хрипи відсутні. Тони серця ясні, ритмічні, шуми відсутні. АТ 120/80-110/75мм.рт.ст. Пульс 74 удари за хвилину, ритмічний. Живіт при пальпації м`який, безболісний. Печінка не виступає з під края реберної дуги, селезінка не пальпується. Симптом Пастернацького негативний з обох сторін. Набряки нижніх кінцівок відсутні. Фізіологічні відправлення не порушені (сечовиділення вільне, безболісне; дефекація не порушена); 5.Аналіз результатів клініко-лабораторного обстеження: Швидкість клубочкової фільтрації, що відображує функцію нирок, 117мл/хв = 1,73 м2, що являється нормальним показником. 6.Добова доза інсулінотерапії - 70 ОД-4 ін`єкції; 7. В консультативному висновку лікуючого лікаря-ендокринолога вказано, що пацієнт веде активний спосіб життя. В консультативному висновку офтальмолога відмічено відсутність патології з боку очей. В консультативному висновку невролога зазначено ,що пацієнт має діабетичну дистальну полінейропатію нижніх кінцівок, сенсорну форму з легкими сенсорними порушеннями. Відповідач зазначає, що на підставі аналізу даних медико-експертної справи ОСОБА_1 та вищезазначених фактів експертна команда з ОПФО винесла рішення про наявність легкого ступеня обмеження критеріїв повсякденного функціонування особи, що не дає підстав згідно постанови Кабінету міністрів України №1338 від 15.11.2024 встановити пацієнту статус особи з інвалідністю. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступні обставини.
З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив огляд Експертною командою оцінювання повсякденного функціонування особи при КНП «Міська лікарня №8» Запорізької міської ради.
12.11.2025 КНП «Міська лікарня №8» ЗМР прийнято рішення про відмову у встановленні ступеню інвалідності ОСОБА_1 , що підтверджується Витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №138/25/2777/В від 12.11.2025. 
В якості підстави для відмови у встановленні ступеня/групи інвалідності зазначено, що особа має знижену здатність виконувати деякі види діяльності, проте особа здатна виконувати основі обов`язки за допомогою незначних адоптацій або підтримки. Легке обмежень ступеня життєдіяльності. 
Позивач, не погодившись з прийнятими рішеннями, звернувся з даним позовом до суду.
Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 року №1338 затверджено Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, який визначає процедуру проведення оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - оцінювання), а саме повнолітніх громадян України, іноземців або осіб без громадянства, які проживають в Україні на законних підставах, з обмеженнями повсякденного функціонування або з інвалідністю (далі - особа) з метою встановлення причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, соціальній та психологічній реабілітації, а також складення та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю на основі комплексного реабілітаційного обстеження особи та індивідуального реабілітаційного плану (за наявності).
Згідно пункту 7 Порядку, проведення оцінювання організовується у закладі охорони здоров`я, в якому затверджено перелік лікарів, які мають право проводити оцінювання повсякденного функціонування особи у складі експертних команд. 
Відповідно до пункту 8 Порядку, оцінювання проводиться експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - експертні команди).
Пунктом 14 Порядку визначено, що оцінювання проводиться з використанням електронної системи після початку її функціонування та електронної системи охорони здоров`я.
Згідно пункту 31 Порядку під час розгляду справи члени експертної команди досліджують всі надані документи, а також відповідні медичні записи, що підтверджують стан здоров`я особи, щодо якої проводиться оцінювання, що містяться в електронній системі охорони здоров`я.
У разі отримання від особи додаткових документів під час розгляду справи такі документи завантажуються експертною командою до електронної системи.
Відповідно до пункту 32 Порядку якщо наявної інформації недостатньо для прийняття рішення щодо оцінювання, експертна команда має право направити особу на додаткове медичне обстеження. У такому разі головуючий у справі формує електронне направлення в електронній системі охорони здоров`я відповідно до Порядку ведення Реєстру медичних записів, записів про направлення та рецептів в електронній системі охорони здоров`я, затвердженого МОЗ.
Строк, протягом якого експертній команді подаються результати такого обстеження, не може перевищувати 60 календарних днів з моменту направлення на додаткове медичне обстеження.
Згідно пункту 40 Порядку за результатами проведення оцінювання експертна команда приймає рішення щодо встановлення чи невстановлення (або визначення) відповідно до законодавства:
ступеня обмеження життєдіяльності особи;
потреби у продовженні тимчасової непрацездатності;
інвалідності, фіксації причин та часу її настання відповідно до документів, що це підтверджують; 
ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках), фіксації причин та часу настання відповідно до документів, що підтверджують цей факт, та періоду, на який його встановлено;
наявності медичних показань на право одержання особою з інвалідністю або дитиною з інвалідністю, яка має порушення опорно-рухового апарату, автомобіля і протипоказання до керування ним, що визначаються відповідно до переліку медичних показань і протипоказань, затвердженого МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики;
потреби у постійному сторонньому догляді;
потреби в отриманні соціальної, психолого-педагогічної, професійної, трудової та/або фізкультурно-спортивної реабілітації;
обсягів та видів необхідних допоміжних засобів реабілітації (у тому числі засобів для пересування з електроприводом) та/або медичних виробів;
потреби в отриманні реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я та у разі визначення такої потреби головуючий формує електронне направлення для надання реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я відповідно до Порядку організації надання реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 2021 р. №1268 «Питання організації реабілітації у сфері охорони здоров`я».
ступеня стійкого обмеження життєдіяльності хворих для направлення їх у стаціонарні відділення центрів соціального обслуговування;
причини смерті особи з інвалідністю або особи, ступінь втрати працездатності якої визначений експертною командою у відсотках на підставі свідоцтва про смерть у разі, коли законодавством передбачається надання пільг членам сім`ї померлого.
За однією причиною, встановленою військово-лікарською, медичною (військово-лікарською), лікарсько-експертною комісією, може встановлюватися інвалідність або ступінь втрати професійної працездатності.
Судом встановлено, що за результатами експертного оцінювання стану здоров`я позивача 12.11.2025 відповідач дійшов висновку, що наявні у позивача захворювання спричиняють легке обмеження ступеня життєдіяльності. 
Позивач, в свою чергу, зазначає, що відповідачем не було враховано наявні у позивача захворювання, які на його думку свідчать про наявність стійких захворювань, які надають підстави для встановлення ІІІ групи інвалідності.
Суд зазначає, що відповідно до пункту 57 зазначеного Порядку, рішення експертних команд щодо результатів оцінювання можуть бути оскаржені особами, яким було проведено таке оцінювання (далі - скаржник) (їх уповноваженими представниками), в порядку адміністративного оскарження згідно з вимогами цього Порядку та/або до адміністративного суду.
Згідно пункту 59 Порядку, розгляд скарг здійснюється експертними командами Центру оцінювання функціонального стану особи.
Відповідно до пункту 67 Порядку, експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи розглядає скарги очно, заочно або з використанням методів і засобів телемедицини відповідно до критеріїв визначення форми проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, встановлених у додатку 1, та відповідних клопотань особи.
Пунктом 68 Порядку визначено, що Експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи під час розгляду скарг:
вивчає рішення експертної команди щодо результату оцінювання, що оскаржується, відео- та/або аудіозапис розгляду експертною командою, на якому було прийнято відповідне рішення (за наявності);
заслуховує пояснення скаржника (його уповноваженого представника), інших осіб, залучених до розгляду скарги (у разі розгляду скарги за участю скаржника або його уповноваженого представника);
за наявності підстав, передбачених цим Порядком, проводить повторне оцінювання.
За результатами розгляду скарги експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи приймає рішення про:
підтвердження оскарженого рішення експертної команди;
скасування оскарженого рішення експертної команди;
формування нового рішення щодо результату оцінювання.
Рішення експертної команди Центру оцінювання функціонального стану особи формується засобами електронної системи. На рішення експертної команди Центру оцінювання функціонального стану особи усіма її членами накладаються кваліфіковані електронні підписи або удосконалені електронні підписи, що базуються на кваліфікованих сертифікатах електронного підпису.
Судом встановлено, що за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 , Центром оцінювання функціонального стану особи ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» прийнято рішення №10464/26/17/ВП від 07.01.2026: «Клініко-функціональні порушення у пацієнта відповідають критеріям легкого ступеня обмеження повсякденного функціонування особи, у зв`язку з чим підтверджено попереднє рішення експертної команди щодо відсутності підстав для встановлення групи інвалідності згідно з Постановою КМУ №1338 від 15.11.2024 року».
Суд зазначає, що під час розгляду адміністративної справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відповідачем не було досліджено медичну документацію стосовно наявних у позивача захворювань, щоб могло ставити під сумнів результати проведеного експертного оцінювання. 
Зокрема, у матеріалах які розглядалися відповідачем була наявна Виписка із медичної карти амбулаторного хворого від 21.10.2025, в якій зазначено про наявність у позивача захворювань, зокрема і цукрового діабету.
В свою чергу, суд зазначає, що надання оцінки наявним у позивача захворюванням та їх впливу на ступінь втрати працездатності виходить за межі судового розгляду, оскільки є компетенцією медичних працівників, яким делеговано право встановлювати рівень втрати працездатності та вплив кожного захворювання на здатність жити самостійно, пересуватись, працювати, навчатися та спілкуватися.
Також, суд звертає увагу на правову позицію ВЕРХОВНОГО СУДУ викладену у постанові від 30.11.2020 по справі №200/14695/19-а, в якій зазначено таке: «…36. Крім того, Верховний Суд звертає увагу, що при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення МСЕК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суди вправі перевіряти законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів Інструкції про встановлення груп інвалідності, Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності…».
Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності у позивача захворювань, які є безумовною підставою для встановлення ІІІ групи інвалідності без дослідження оцінки впливу такого захворювання на життєдіяльність позивача.
В свою чергу, та обставина, що позивачу раніше встановлювалась група інвалідності не може бути самостійною підставою для поновлення відповідної групи інвалідності без проведення оцінювання рівня повсякденної діяльності.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати на користь позивача не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Експертної команди оцінювання повсякденного функціонування особи при Комунальному некомерційному підприємстві «Міська лікарня №8» Запорізької міської ради (69014, м.Запоріжжя, вул.Харчова, буд.2, код ЄДРПОУ 00440221) про скасування рішення – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова