Справа № 301/2082/25
2/301/36/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"02" березня 2026 р. м. Іршава 

Іршавський районний суд Закарпатської області в складі головуючої Даруда І.А., при секретарі Сатін Н.М., за участі представника позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Іршавської міської ради про визнання права власності на земельний пай та встановлення факту, що має юридичне значення, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Іршавського районного суду Закарпатської області з позовною заявою до виконавчого комітету Іршавської міської ради про визнання права власності на земельний пай та встановлення факту, що має юридичне значення. Свої вимоги мотивує тим, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати, ОСОБА_3 , про що виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради Іршавського району Закарпатської області в Книзі реєстрації смертей 17.09.2020р. зроблено відповідний актовий запис за №70.
На підставі рішення Іршавської районної державної адміністрації 1 липня 1997 року за №215 спадкодавцю, ОСОБА_3 , видано сертифікат на право на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства « Україна» серії ЗК №008663, який зереєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 25.02.2000 за номером 68, розміром 1,9 в умовних кадастрових гектарах.
На підставі розпорядження голови Іршавської районної державної адміністрації 09 лютого 2006 року за №64 ОСОБА_3 виділено земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на землях колишнього КСГП «Україна» Кам`янської сільської ради.
Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) розміром 1,9га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі КСГП «Україна» с.Кам`янське, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЗК №008663, який виданий на підставі рішення голови Іршавської районної державної адміністрації від 01.07.1997р. за №215, та зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №68 від 25.02.2000р.
Вартість земельної частки (паю) становить 5491грн.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача, ОСОБА_4 , про що виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради Іршавського району Закарпатської області в Книзі реєстрації смертей 22.08.2022р. зроблено відповідний актовий запис за №81.
На підставі рішення Іршавської районної державної адміністрації 1 липня 1997 року за №215, ОСОБА_4 , отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» серії ЗК №002296, який зереєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 25.02.2000 за номером 543, розміром 1,9 в умовних кадастрових гектарах.
На підставі розпорядження голови Іршавської районної державної адміністрації 09 лютого 2006 року за №64 ОСОБА_5 виділено земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на землях колишнього КСГП «Україна» Кам`янської сільської ради.
Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) розміром 1,9 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі КСГП «Україна» с.Кам`янське, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЗК №002296, який виданий на підставі рішення голови Іршавської районної державної адміністрації від 01.07.1997р. за №215, та зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №68 від 25.02.2000р.
Вартість земельної частки (паю) становить 5491грн.
Дані сертифікати є втраченими. У Головному управлінні Держгеокадастру у Закарпатській області відсутня їх копії, а тому позивач не може оформити спадщину.
Позивач стверджує, що ним було подано відповідне оголошення до газети «Нове життя» номер № 12 за 30.03.2024 року про недійсність сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії ЗК №008663, серії ЗК №002296, виданих на підставі рішення Іршавської РДА №215 від 01.07.1997р. на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Після подання оголошення до газети «Нове життя» останній знайшов у будинку батьків копії сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії ЗК №008663, серії ЗК №002296, але в оформленні спадщини на підставі копій сертифікатів позивачу також відмовлено.
Окрім того, позивач стверджує, що є труднощі з документальним підтвердженням родинного зв`язку з батьком. У свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 , видане виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради 01.09.1975р., у графі батько записано ОСОБА_5 . У рішенні Іршавської РДА №215 від 01.07.1997р. ім`я батька також зазначено - ОСОБА_5 . Однак в сертифікат на право на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» серії ЗК №002296 та свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 видані на ім`я ОСОБА_4 .
У зв`язку з тим, що батько мав подвійне ім`я - ОСОБА_6 , а всі зверталися до нього на ім`я ОСОБА_7 , у актовому записі про народження позивача в графі «батько» було внесена запис - ОСОБА_5 .
Той факт, що ОСОБА_4 є батьком позивача, підтверджується довідкою виконавчого комітету Кам`янської сільської ради Берегівського району №580 від 15.10.2025р., в якій зазначено, що на день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ним проживав син- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як між батьком і сином, позивачу необхідно для оформлення спадщини.
Отже єдиними документами, що підтверджують існування права спадкодавців на вищевказане майно, є наявні у позивача копії сертифікатів на право на земельну частку( пай).
У зв`язку з відсутністю оригіналів документів ОСОБА_1 позбавлений можливості реалізувати своє право на оформлення спадкового майна в порядку, передбаченому чинним законодавством. Жоден нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину чи здійснити державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна за відсутності первинних документів.
Крім того, хоча є наявні труднощі з документальним підтвердженням родинного зв`язку зі спадкодавцем, основною і визначальною підставою для звернення до суду є саме відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, що унеможливлює оформлення позивачем права власності на спадкове майно в адміністративному порядку.
Згідно тверджень позивача, факт оспорювання права власності на майно з боку інших осіб відсутній, однак відсутність оригінала правовстановлюючих документів заважає йому володіти, користуватися, розпоряджатися прийнятими мною у спадщину майном на власний розсуд.
Відтак, в порядку ст.392 ЦК України, ОСОБА_1 змушений звернутися з даним позовом до суду.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити.
Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд такі задоволити в повному обсязі.
Відповідач представник виконавчого комітету Іршавської міської ради в судове засідання не з`явився , надіслав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність за наявними у справі матеріалами, тому на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у відсутність представника відповідача .
Заслухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з слідуючих підстав.
В судовому засіданні належними доказами встановлено, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , про що виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради Іршавського району Закарпатської області в Книзі реєстрації смертей 17.09.2020 р. зроблено відповідний актовий запис за №70. (а.с. 9)
На підставі рішення Іршавської районної державної адміністрації 1 липня 1997 року за №215 спадкодавцю, ОСОБА_3 , видано сертифікат на право на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства « Україна» серії ЗК №008663, який зереєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 25.02.2000 за номером 68, розміром 1,9 в умовних кадастрових гектарах. (а.с. 11)
На підставі розпорядження голови Іршавської районної державної адміністрації 09 лютого 2006 року за №64 ОСОБА_3 виділено земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на землях колишнього КСГП «Україна» Кам`янської сільської ради.(а.с. 13 на звороті)
Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) розміром 1,9 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі КСГП «Україна» с.Кам`янське, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЗК №008663, який виданий на підставі рішення голови Іршавської районної державної адміністрації від 01.07.1997р. за №215, та зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №68 від 25.02.2000р.
Вартість земельної частки (паю) становить 5491грн.
Окрім того, суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача, ОСОБА_4 , про що виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради Іршавського району Закарпатської області в Книзі реєстрації смертей 22.08.2022р. зроблено відповідний актовий запис за №81.
На підставі рішення Іршавської районної державної адміністрації 1 липня 1997 року за №215, ОСОБА_4 , отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» серії ЗК №002296, який зереєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 25.02.2000 за номером 543, розміром 1,9 в умовних кадастрових гектарах.(а.с. 12)
На підставі розпорядження голови Іршавської районної державної адміністрації 09 лютого 2006 року за №64 ОСОБА_5 виділено земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на землях колишнього КСГП «Україна» Кам`янської сільської ради.(а.с. 16 на звороті)
Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) розміром 1,9 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі КСГП «Україна» с.Кам`янське, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЗК №002296, який виданий на підставі рішення голови Іршавської районної державної адміністрації від 01.07.1997р. за №215, та зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №68 від 25.02.2000р.
Вартість земельної частки (паю) становить 5491грн.
Судом встановлено, що вищевказані сертифікати є втраченими. У Головному управлінні Держгеокадастру у Закарпатській області відсутні їх копії, а тому позивач не може оформити спадщину.
Окрім того, позивачем було подано відповідне оголошення до газети «Нове життя» номер № 12 за 30.03.2024 року (а.с. 14 копія оголошення) про недійсність сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії ЗК №008663, серії ЗК №002296, виданих на підставі рішення Іршавської РДА №215 від 01.07.1997р. на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Після подання оголошення до газети «Нове життя» останній знайшов у будинку батьків копії сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії ЗК №008663, серії ЗК №002296, але в оформленні спадщини на підставі копій сертифікатів позивачу також відмовлено.
Окрім того, суд встановив, що позивач заявив вимогу про встановлення факту, що має юридичне значення, з підстави виникнення труднощів з документальним підтвердженням родинного зв`язку з батьком. Зокрема, судом було встановлено, що у свідоцтві про народження позивача ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 , видане виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради 01.09.1975р., у графі батько записано ОСОБА_5 (а.с. 8). У рішенні Іршавської РДА №215 від 01.07.1997р. ім`я батька також зазначено - ОСОБА_5 . Однак в сертифікат на право на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» серії ЗК №002296 та свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 видані на ім`я ОСОБА_4 .
У зв`язку з тим, що батько позивача мав подвійне ім`я - ОСОБА_6 , а всі зверталися до нього на ім`я ОСОБА_7 , у актовому записі про народження позивача в графі «батько» було внесена запис - ОСОБА_5 .
Той факт, що ОСОБА_4 є батьком позивача, підтверджується довідкою виконавчого комітету Кам`янської сільської ради Берегівського району №580 від 15.10.2025р., в якій зазначено, що на день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ним проживав син- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як між батьком і сином, позивачу необхідно для оформлення спадщини.
Отже, узагальнюючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що єдиними документами, що підтверджують існування права спадкодавців на вищевказане майно, є наявні у позивача копії сертифікатів на право на земельну частку( пай).
У зв`язку з відсутністю оригіналів документів ОСОБА_1 позбавлений можливості реалізувати своє право на оформлення спадкового майна в порядку, передбаченому чинним законодавством. Жоден нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину чи здійснити державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна за відсутності первинних документів.
Крім того, хоча є наявні труднощі з документальним підтвердженням родинного зв`язку зі спадкодавцем, основною і визначальною підставою для звернення до суду є саме відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, що унеможливлює оформлення позивачем права власності на спадкове майно в адміністративному порядку.
Факт оспорювання права власності на майно з боку інших осіб судом не встановлено.
В зв`язку з цим, ОСОБА_1 не має можливості як спадкоємець за законом оформити у встановленому законом порядку право власності на спадкове майно та отримати свідоцтво про право на спадщину, а тому вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.
Суд звертає увагу на те, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини і громадянина.
Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.95 м. Київ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого акту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.
Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Однією з позовних вимог позивача є встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту родинних відносин .
Метою встановлення вищевказаного факту є усунення розбіжностей у документах, що підтверджують родинний зв`язок позивача та спадкодавця.
На підставі чого, суд прийшов до висновку, що вимогу позивача про встановлення факту родинних відносин слід задовольнити.
Отже, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.
Згідност. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно дост. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Відповідно до ст. 1223 ЦК Кодексу, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Також, суд бере до уваги те, що відповідачем, жодних заперечень до суду, проти задоволення позову чи письмових доказів, які б спростовували доводи позивача надано не було.
Зважаючи на те, що надані позивачем докази є належними і допустимими, оскільки такі містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, при цьому, судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав, свобод та інтересів інших осіб, внаслідок ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог, тому на переконання суду позовні вимоги викладені в даній позовній заяві підлягають до задоволення в повному обсязі.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Керуючись ст. ст.4, 12, 19, 83, 175, 177, 184, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст.ст.16, 392, 1216, 1220, 1223, 1268 ЦК України, суд, -
Р І Ш И В :
Позовну заяву ОСОБА_1 до виконавчого комітету Іршавської міської ради про визнання права власності на земельний пай та встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.
Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є сином ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право на земельну частку (пай) розміром 1,9 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі КСГП «Україна» с. Кам`янське, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЗК №008663, який виданий на підставі рішення голови Іршавської районної державної адміністрації від 01.07.1997р. за №215, та зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №68 від 25.02.2000 р. та право на земельну частку (пай) розміром 1,9 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі КСГП «Україна» с. Кам`янське, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЗК №002296, який виданий на підставі рішення голови Іршавської районної державної адміністрації від 01.07.1997р. за №543, та зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №68 від 25.02.2000 року в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 06.03.2026 року.
Суддя: І.А. Даруда