Справа № 308/18382/25
Провадження № 33/4806/93/26

ЗАКАРПАТСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
про повернення апеляційної скарги

05.03.2026 м. Ужгород 
Суддя Закарпатського апеляційного суду Феєр І. С., перевірив апеляційну скаргу захисника-адвоката Глеби П.. О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.02.2026.
Цією постановою: 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, місце проживання: АДРЕСА_1 , визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 665,60 грн судового збору.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 533060 від 06.12.2025 та постанови судді від 17.02.2026 вбачається, що 06.12.2025 о 04 год 05 хв в м. Ужгороді, вул. Тиводара Легоцького, 58, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
В апеляційній скарзі захисник-адвокат Глеба П. О., посилаючись на незаконність постанови від 17.02.2026, порушує питання про її скасування.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає поверненню захиснику-адвокату Глебі П. О. з таких підстав.
Частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин, і лише на підставі клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу. Поважність причин його пропуску має довести особа, яка подає апеляційну скаргу, і яка заявила таке клопотання.

-2-

Вищевказана норма забезпечує, за аналогією із правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права, а також свідчить про те, що початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення.
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, оскаржувана постанова винесена 17.02.2026, що відповідно до вищенаведених норм свідчить про те, що останнім днем її апеляційного оскарження, з урахуванням вихідних днів, є 27.02.2026. 
З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга захисником-адвокатом Глебою П. О. подана через систему «Електроннийсуд» 28.02.2026, що у свою чергу свідчить про те, що захисник-адвокат Глеба П. О. подав апеляційну скаргу з пропуском передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 17.02.2026. 
В матеріалах справи відсутні будь-які відомості та докази, які б свідчили про те, що апеляційна скарга подана захисником-адвокатом Глебою П. О. у строк до 27.02.2026 включно, у тому числі через систему «Електронний суд», засобами поштового зв`язку, чи електронною поштою.
Крім того, захисник-адвокат Глеба П. О. зазначає в апеляційній скарзі про те, що на його думку останнім днем її подачі є 28.02.2026, не порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження і не посилається на вказану обставину, як на поважність причин пропуску цього строку.
Вищенаведені норми та обставини, у своїй сукупності, свідчать про необхідність повернення апеляційної скарги захиснику-адвокату Глебі П. О. як особі, що її подала, оскільки ним пропущено строк на апеляційне оскарження і він не клопоче про його поновлення та не посилається на будь-які обставини, які перешкодили йому подати апеляційну скаргу у встановлений законом десятиденний строк, у даному випадку до 27.02.2026 включно.
Також суд звертає увагу на те, що в рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн - членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності). 
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема, для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12.07.2007).
Також апеляційний суд бере до уваги те, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 28.03.2006 в справі «Мельник проти України» (заява № 23436/03) зазначено, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.

-3-

Приймаючи рішення про повернення апеляційної скарги береться до уваги те, що саме неухильне дотримання вимог КУпАП є гарантією права на справедливий судовий розгляд, гарантією права на доступ до суду; що суд, за відсутності клопотань не вправі поновлювати пропущений особами строк на апеляційне оскарження, витребовувати будь-які докази, тощо; що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення, у тому числі й без заявлення клопотання про поновлення строку, порушує принцип юридичної визначеності, який не дозволяє ставити під сумнів остаточні судові рішення без переконливих підстав у суспільних інтересах.
Разом з тим, повертаючи апеляційну скаргу захисника-адвоката Глеби П. О. на постанову судді першої інстанції, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Глеби П. О. на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.02.2026 щодо ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, повернути захиснику-адвокату Глебі П. О. як особі, що її подала, разом з усіма доданими до неї матеріалами, а також надіслати йому копію даної постанови.
Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя