Справа № 183/2065/26
№ 1-кп/183/257/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2026 року Дніпропетровська обл.,
м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 , 
за участю:
секретаря судового засідання – ОСОБА_2 , 
прокурора – ОСОБА_3 ,
представника потерпілого – ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),
захисника – ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),
обвинуваченого – ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 42025041110000073 від 11.02.2025 р. за обвинуваченням
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Велика Костромка, Апостолівського р-ну, Дніпропетровської обл., громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , тимчасово не працевлаштованого, раніше не судимий,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді майстра-номера обслуги самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат» діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1–4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах воєнного стану, з метою тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби, мотивуючи це небажанням їх виконувати, 15.04.2024 перебуваючи у с-ще Гвардійське, Дніпропетровської області подав рапорт до командування, про звільнення з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через сімейні обставини, пов`язані з необхідністю здійснювати догляд за матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є інвалідом 2 групи.
До рапорту про звільнення, ОСОБА_5 , додав завідомо неправдиві відомості, а саме нотаріально засвідчені копії: довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ № 326317 від 22.01.2024, видану Дніпровською міжрайонною МСЕК на ім`я його матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
У довідці до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ № 326317 від 22.01.2024 зазначено, що ОСОБА_6 оглянута 22.01.2024, їй встановлена 2 група інвалідності, причина інвалідності – загальне захворювання, інвалідність встановлена на строк до 22.01.2026 висновок про умови та характер праці – протипоказана важка фізична праця, тривала ходьба, динамічні навантаження, потребує постійного догляду, рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності –нагляд лікаря кардіолога та сімейного лікаря, підстава: акт огляду МСЕК № 5913. 
Згідно інформації з КНТ «Дніпровський обласний госпіталь ветеранів війни» ДОР», ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 станом на 31.12.2024 року МСЕК Дніпропетровської області не оглядалася, в комп`ютерній базі даних закладу, як особа з інвалідністю не перебуває. Дніпровської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії у Дніпропетровській області не існувало. Печаті та штампи на довідці не відповідають дійсності.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України - ухилення від військової служби шляхом іншого обману, вчиненого в умовах воєнного стану.
Окрім того, солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді майстра-номера обслуги самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», діючи умисно, реалізуючи свій протиправний умисел направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи корисливу мету, з метою наживи, повідомив командуванню військової частини завідомо неправдиві відомості, надававши при цьому медичні документи (довідки) із завідомо неправдивою інформацію щодо наявності підстав звільнення з військової служби, у зв`язку з чим був звільнений зі служби у В/Ч НОМЕР_1 , та внаслідок звільнення отримував виплати.
У зв`язку із цим, командуванням військової частини солдату ОСОБА_5 було нараховано та виплачено грошове забезпечення військовослужбовця на загальну суму 126271 грн. 58 коп., які останній отримав та розпорядився на власний розсуд, чим спричинено матеріальну шкоду державі в особі військової частини НОМЕР_1 ЗСУ на вказану суму.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
При цьому, під час судового провадження між прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі його захисника – адвоката ОСОБА_4 , з іншого боку 25 лютого 2026 р. укладено угоду про визнання винуватості, згідно умов якої сторони добровільно погодилися на формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження та узгодили призначення покарання обвинуваченому: за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на три роки; за ч. 4 ст. 409 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробовуванням.
В зазначеній угоді передбачені та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, наслідки її невиконання.
Потерпілий надав прокурору письмову згоду в якій зазначив свою згоду на укладання прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості у цьому кримінальному провадженні.
Прокурор у судовому засіданні підтримав угоду про визнання винуватості з обвинуваченим.
В судовому засіданні обвинувачений визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України за вище викладених обставин, просив суд затвердити укладену ним угоду про визнання винуватості.
Судом з`ясовано, що він повністю розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме: що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання.
Захисник в судовому засіданні наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості.
Представник потерпілого не заперечував проти затвердження угоди, про що свідчить письмова заява.
Суд, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, виходить з наступного.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів .
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку (ч. 5 ст. 469 КПК України).
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України. 
Суд переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним. 
Крім того, обвинуваченому зрозумілі наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, а також характер обвинувачення, в якому він визнав себе винуватим і вид покарання.
Потерпілий надав прокурору письмову згоду в якій зазначив свою згоду на укладання прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості у цьому кримінальному провадженні.
Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлені.
Обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий.
Санкцією ч. 1 ст. 190 КК України передбачене покарання у виді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або пробаційного нагляду на строк до трьох років, або обмеження волі на той самий строк..
Санкцією ч. 4 ст. 409 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.
Враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які є проступком та тяжким злочином, приймаючи до уваги особу винного, суд вважає правомірним узгодження сторонами угоди покарання за ч. 1 ст. 190 КК України, у виді обмеження волі на строк три роки; за ч. 4 ст. 409 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років та звільнення від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Отже, зміст укладеної сторонами угоди про визнання винуватості відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу України та вимогам кримінального кодексу України (щодо призначення покарання), не суперечить інтересам суспільства, не порушує права, свободи та інтереси сторін, або інших осіб, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості з призначенням обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 02 лютого 2026 р. щодо обвинуваченого застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 27 березня 2026 р. Цією ухвалою на ОСОБА_5 покладені наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою; не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово (за виключенням випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та в разі виникнення надзвичайних ситуацій, які б унеможливили безпечне для життя та здоров`я перебування підозрюваного у житлі); не відлучатися з міста Кривого Рогу Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками, іншими підозрюваними у кримінальному провадженні щодо обставин цього провадження; здати на зберігання слідчому або прокурору свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили слід залишити раніше застосований – домашній арешт.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 72 КК України строк домашнього арешту (з 02 лютого 2026 р. до набрання вироком законної сили) слід зарахувати у строк відбуття обвинуваченим ОСОБА_5 покарання за цим вироком із розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 02 лютого 2026 р. на: мобільний телефон «іРhone 13» (IMEI 1 – НОМЕР_2 , IMEI 2 – НОМЕР_3 ) із сім-картою НОМЕР_4 та е-сім НОМЕР_5 ; довідку огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААБ №326317 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та медичні документи останньої – слід скасувати.
Цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 475 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 25 лютого 2026 року про визнання винуватості, укладену у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 42025041110000073 від 11.02.2025 р. між прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі його захисника – адвоката ОСОБА_4 , з іншого боку.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України та призначити йому покарання:
-за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі на строк три роки;
-за ч. 4 ст. 409 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.
Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п. 1 та п. 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили (але не більше ніж на два місяці) залишити раніше застосований – домашній арешт.
Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати до суду за кожною вимогою; не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово (за виключенням випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та в разі виникнення надзвичайних ситуацій, які б унеможливили безпечне для життя та здоров`я перебування підозрюваного у житлі); не відлучатися з міста Кривого Рогу Дніпропетровської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця проживання.
Зарахувати у строк відбуття ОСОБА_5 покарання за цим вироком у виді позбавлення волі строк домашнього арешту (з 02 лютого 2026 р. до набрання вироком законної сили) із розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 02 лютого 2026 р. на: мобільний телефон «іРhone 13» (IMEI 1 – НОМЕР_2 , IMEI 2 – НОМЕР_3 ) із сім-картою НОМЕР_4 та е-сім НОМЕР_5 ; довідку огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААБ №326317 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та медичні документи останньої – скасувати.
Речові докази: 
-мобільний телефон «іРhone 13» (IMEI 1 – НОМЕР_2 , IMEI 2 – НОМЕР_3 ) із сім-картою НОМЕР_4 та е-сім НОМЕР_5 – повернути обвинуваченому ОСОБА_5 ;
-довідку огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААБ №326317 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та медичні документи останньої – залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку:
- обвинуваченому, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України, угода не може бути укладена.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1