ЄУН: 336/11779/25
Провадження №: 2-а/336/24/2026 
23.02.26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді: Худіної О.О., за участі секретаря судового засідання: Дорошенко К.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності в порядку ст. 286 КАСУ, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить скасувати постанову інспектора 2 взводу 1 роти батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль УПП у Київській області капітана поліції Банара Дмитра Євгеновича від 19.11.2025 серії ЕНА № 61835383 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1700 грн. на підставі ч. 4 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі.
В обґрунтування позову зазначено, що 19.11.2025 о 13:58 годині на автодорозі М-03, Київ – Харків, 94 км., інспектор 2 взводу 1 роти батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль УПП у Київській області капітан поліції Банар Дмитро Євгенович виніс постанову серії ЕНА № 6183538. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що водій, 19.11.2025, о 13 год. 47 хв., керуючи транспортним засобом на автомобільній дорозі М-03, Київ-Харків, 94 км, з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою, перевищив встановлене обмеження швидкості на 66 км/год, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України). Вимірювання швидкості проводилося на прилад LTI 20/20 TruCam TC 008343.
Вищевказана постанова серії ЕНА N?6183538 винесена незаконно, адже інспектор виніс її без належних та допустимих доказів порушення водієм п. 12.4 ПДР України, з огляду на те, що у самій постанові зазначено про те, що рух відбувався на автодорозі М-03, Київ-Харків, 94 км, а не у населеному пункті, позаяк п. 12.4 ПДР, порушення якого інкримінується ОСОБА_1 ,
регулює ліміти швидкості у населених пунктах, а також вимірювання швидкості приладом LTI 20/20 TruCam TC, який інспектор тримав на витягнутих руках з одночасним крокуванням у зустрічному напрямку, фактично прямо заборонено, як Законом, так і самою інструкцією до вимірювального приладу.
Тобто, під час процесу вимірювання швидкості поліцейський тримав прилад на прямих витягнутих руках, зведених перед ним та здійснював зустрічне крокування, унаслідок чого відбувалася передавання вібрації до приладу та як наслідок коливання приладу, що дає підстави для розумного сумніву у достовірності результатів приладу, вимірювання швидкості якого здійснено не у передбачений Законом та Інструкцією спосіб.
Крім того, на ділянці дороги, на якій проводилось вимірювання швидкості автомобіля, не було жодних обмежень, був відсутній належно-встановлений знак щодо обмежень швидкісного режиму та фотофіксації.
Пункт 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
При цьому, у постанові вказано, що водій керував транспортним засобом на автомобільній дорозі М-03, Київ-Харків, 94 км, з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою, ліміти швидкості, регулюються п. 12.6. ґ. 
Водночас у постанові серії ЕНА N?6183538 зазначено, що водій ОСОБА_1 порушив п. 12.4. ПДР України, яким регулюється дозволена швидкість Руху у населених пунктах.
3 огляду на вищевказане, вбачається, що ОСОБА_1 не порушував п. 12.4 ПДР, оскільки не рухався у населеному пункті, а рухався на трасі, поза межами населеного пункту.
На підставі вказаних обставин, позивач просить суд скасувати постанову інспектора 2 взводу 1 роти батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль УПП у Київській області капітана поліції Банара Дмитра Євгеновича від 19.11.2025 серії ЕНА № 61835383 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1700 грн. на підставі ч. 4 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі. Вирішити питання щодо судових витрат.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.
Відповідач скористався своїм правом, врегульованим ч.4 ст.159, ч.1 ст.261 КАС України, представник відповідача за довіреністю Семотюк Т.В. (як вказано у відзиві) засобами електронного листування за допомогою підсистеми «Електронний суд» скерував до матеріалів справи відзив 19.12.2025, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову, просить долучити відеозапис порушення та копії письмових доказів.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.02.2026 постановлено закрити підготовче провадження в адміністративній справі та призначити справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання позивач не з`явився, на підставі заяви, яка надійшла до суду разом із письмовими поясненнями від 02.02.2026 просить проводити розгляд справи за його відсутності.
У судове засідання представник не з`явився, до суду надали відзив на позовну заяву, справу просили розглядати за їхню відсутність. 
У відзиві на позов, відповідача вказує наступне:
Під час несення служби на території обслуговування БПП в м. Бориспіль УПП у Київській обл. ДПП, за адресою Київська обл., автодорога М-03 Київ-Харків 94км, 19.11.2025 року екіпажем "Лемур-202" за допомогою лазерного вимірювача швидкості LTI 20/20 TruCam (серійний номер ТС008343) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме транспортний засіб Audi Q8 номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням (як пізніше було встановлено ОСОБА_1 , що рухався на автомобільній дорозі М-03 Київ - Харків 94км з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою, рухався зі швидкістю 176 км/год, при дозволеній максимальній швидкості руху 110 км/год, чим скоїв адміністративне правопорушення, за яке частиною четвертою статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. Швидкість вимірювалась приладом TruCam TC008343. Фіксація даної події відбувалась за допомогою нагрудного відео - реєстратора № 475241.
Лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCam отримав сертифікат відповідності від 23.12.2020 № UA-TR/001 22 054-20 дія цього сертифікату розповсюджується на прилади із заводськими/серійними номерами зазначеними у п. 2 зворотної сторони сертифікату.
Також прилад отримав сертифікат перевірки типу № UA.TR.001 241-18 Rev.0 від 26.12.2018 року.
Додатково Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України Видано експертний висновок на програмне забезпечення від 24.12.2020 року № 04/05/02/-3561 «TruCAM Viewer» та «ShareViewII v2.2.2.23091».
На всіх дорогах на території України діють обмеження максимально дозволеною швидкості руху. Максимальна дозволена в України швидкість руху становить 130 км/год на автомагістралях.
В той же час, 19.11.2025 рухався поза населеним пунктом по автомобільній дорозі М-03 з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою.
Відповідно до п. 12.6ґ ПДР України, поза населеним пунктом максимальна дозволена швидкість руху на такій дорозі становить 110 км/год.
При цьому слід зазначити, що дане обмеження швидкості, як слідує із самого пункту правил, встановлюється не знаком, а конфігурацією дороги.
Тобто сам факт, руху транспортного засобу поза населеним пунктом по автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою покладає на водія обмеження максимальної швидкості руху до 110 км/год.
Дійсно, оскаржувана постанова в змісті своєї фабули містить помилку, в частині вказівки на номер пункту Правил дорожнього руху, де замість п. 12.6ґ було вказано п. 12.4 ПДР України.
Така помилка мала місце через механічну помилку допущену інспектором поліції під час заповнення електронного бланку оскаржуваної постанови за допомогою службового планшетного пристрою.
Однак, вважає, що така помилка не може слугувати самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки жодним чином не перешкоджає розумінню та кваліфікації інкримінованого Позивачу правопорушення.
Так, у фабулі оскаржуваної постанови зазначено наступне: «19.11.2025 13:47:03 | дорога АД М-03 Київ-Харків 94 км | Водій керуючи транспортним засобом на автомобільній дорозі М-03 Київ-Харків 94км з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою, рухався зі швидкістю 176 км/год, при дозволеній швидкості 110 км/год, чим перевищив встановлену швидкість руху на 66 км/ год. Швидкість руху вимірювалась лазерний вимірювачем швидкості TruCAM ТС008343 | чим порушив п. 12.4 ПДР України – Порушення швид. режиму в населених пунктах.»
Від так зі змісту фабули оскаржуваної постанови, стає зрозуміло, що поліцейським під час її заповнення було фактично процитовано положення п. 12.6ґ ПДР України, зазначивши саме ті обмеження які зазначені в п. 12.6 ґ ПДР України.
Від так, враховуючи, що оскаржувана постанова в своїй фабулі містить конкретний та вірний опис обставин вчинення Позивачем 19.11.2025 правопорушення, а також містить вірно зазначену норму нормативно правового акту, що передбачає відповідальність (ч. 4 ст. 122 КУпАП) вважаю, що оскаржувана постанова відповідає вимогам встановленим ст. 283 КУпАП.
На підставі вказаних обставин, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Суд, вивчивши надані сторонами пояснення по суті справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку:
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень.
Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.6 КАС України).
Згідно приписів ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Судом встановлені наступні фактичні обставини:
Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6183538 від 19.11.2025 складена о 13:58 годині інспектором 2 взводу 1 роти УПП батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль УПП у Київській області капітаном поліції Банаром Дмитром Євгеновичем, про те, що 19.11.2025 о 13:47 годині на дорозі АД М-03 Київ – Харків 94 км. З окремими проїжджими частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою, рухався зі швидкістю 176 км. год, Чим перевищив встановлену швидкість руху на 66 км. Год. Швидкість руху вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості TruCAM ТС008343, чим порушив п.12.4 ПДР – Порушення швидкості режиму в населених пунктах.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Нормою ст.280 КУпАП закріплено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
За приписами ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного право-порушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення без-пеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і доку-ментів, а також іншими документами.
За нормою п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Згідно зі ст.222 КУпАП, правопорушення, передбачене ч.4 ст.122 КУпАП, відноситься до компетенції Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. 
Позивач в позовній заяві наполягає на відсутності в його діях складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП. Вважає, що рішення відповідача винесене протиправно та необґрунтовано, внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, відтак, висновки інспектора не відповідають її фактичним обставинам.
У відповідності до ч.2,4-5 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У цьому випадку уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). 
Відповідно, протокол про адміністративне правопорушення не мав бути складений в межах провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.122 КУпАП.
ст. 122 КУпАП передбачає перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху, ч. 4 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину -  тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Інспектором у постанові зазначено, що ОСОБА_1 порушив 12.4 ПДР України, що встановлює у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Проте, згідно з постановою серії ЕНА 6183538 ОСОБА_1 рухався по автодорозі М-03 Київ – Харків 94 км., що вочевидь є і не спростовується стороною відповідача трасою на якій обмеження швидкості встановлюється пунктом 12.6 ґ. поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51, дозволяється рух із швидкістю: ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.
Вказані обставини підтверджуються у відзиві наданим стороною відповідача, проте представник зазначає, що інспектор поліції під час її заповнення було фактично процитовано положення п. 12.6ґ ПДР України, зазначивши саме ті обмеження які зазначені в п. 12.6 ґ ПДР України.
Згідно з ч.2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВСУ від 07.11.2015 за № 1395: 
- III. Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху
1. Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.
4. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.
5. Поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:
1) чи належить до його компетенції розгляд цієї справи;
2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;
3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці);
4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи;
5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
9. Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.
- IV. Постанова по справі про адміністративне правопорушення
1. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.
2. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.
Суд наголошує, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. 
Таке провадження спрямоване, зокрема, на своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності до закону.
 Відповідач як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності, у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.
 Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.
Враховуючи викладене, а також досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6183538 від 19.11.2025 складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.
Відповідно, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.122 КУпАП, – закриттю з підстав, встановлених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, - за відсутності події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 6-9, 139, 242, 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності в порядку ст. 286 КАСУ - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 61835383 від 19.11.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1 700,00 гривень, провадження у справі закрити. 
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України. 
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Реквізити учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, ЄДРПОУ 40108646, місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3. 
Рішення складено у повному обсязі та підписано 23.02.2026 

Суддя      О.О. Худіна