Справа № 583/1337/25 
Номер провадження 22-з/816/41/26

Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2026 року 	м.Суми	

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого – Замченко А.О. (суддя-доповідач),
суддів – Петен Я.Л., Черних О.М.
розглянувши в порядку письмового провадження заяву адвоката Цуркана Віктора Івановича, подану в інтересах боржника ОСОБА_1 , про відшкодування та розподіл судових витрат у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», заінтересовані особи: Охтирський відділ державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області, Головне управління Державної казначейської служби України в Сумській області, про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню,
в с т а н о в и в :
Постановою Сумського апеляційного суду від 17.02.2026 ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07.01.2026 скасовано та ухвалено нову постанову, якою заяву адвоката Цуркана В.І., подану в інтересах ОСОБА_1 , про відшкодування витрат на правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Газорозподільні мережі України» на користь ОСОБА_1 2460 грн судових витрат.
18.02.2026 адвокат Цуркан В.І. в інтересах ОСОБА_1 через «Електронний суд» подав клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 грн.
25.02.2026 ТОВ «Газорозподільні мережі України» подало через «Електронний суд» заперечення проти стягнення витрат на правничу допомогу, в яких просить зупинити провадження в справі, залишити заяву про розподіл судових витрат без розгляду або зменшити витрати до 500 грн.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
З матеріалів справи вбачається, що 01.04.2025 ТОВ «Газорозподільні мережі України» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу, в якій просило стягнути з ОСОБА_1 3379 грн 47 коп. заборгованості за послугу з розподілу природного газу та судові витрати.
03.04.2025 Охтирським міськрайонним судом Сумської області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Газорозподільні мережі України» 3379 грн 47 коп. заборгованості за послугу з розподілу природного газу, 302 грн 80 коп. судового збору (а. с. 19).
22.07.2025 ОСОБА_1 подав заяву про скасування судового наказу (а. с. 24).
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29.07.2025 заяву ОСОБА_1 задоволено та скасовано судовий наказ (а. с. 39).
З постанови про закінчення виконавчого провадження від 04.08.2025 вбачається, що судовий наказ було частково виконано. Залишок нестягненої суми за виконавчим документом склав 1288 грн. Сума стягнутого виконавчого збору/сума стягненої винагороди приватного виконавця 239 грн 42 коп. (а. с. 45).
25.11.2025 ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Цуркана В.І. звернувся до суду із заявою про поворот виконання судового наказу (а. с. 50 – 55).
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23.12.2025 заяву ОСОБА_1 задоволено частково: допущено поворот виконання судового наказу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03.04.2025. У порядку повороту виконання судового наказу стягнуто з ТОВ «Газорозподільні мережі України» на користь ОСОБА_1 2394 грн 21 коп. У частині вимог щодо стягнення 239 грн 42 коп. виконавчого збору, 284 грн витрат на організацію та проведення виконавчих дій відмовлено (а. с. 123 – 126).
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07.01.2026 виправлено описку в судовому рішенні Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23.12.2025 та замінено його назву на правильну «Ухвала іменем України» замість помилкового «Рішення іменем України» (а. с. 149).
Постановою Сумського апеляційного суду від 17.02.2026 апеляційну скаргу адвоката Цуркана В.І., подану в інтересах ОСОБА_1 , було задоволено частково. Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07.01.2026 скасувано та ухвалено нову постанову, якою заяву адвоката Цуркана В.І. про відшкодування витрат на правничу допомогу задоволено частково: стягнуто з ТОВ «Газорозподільні мережі України» на користь ОСОБА_1 пропорційно задоволеним вимогам (82%) 2460 грн судових витрат.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
На підтвердження розміру понесених в суді апеляційної інстанції витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_2 надав договір про правничу допомогу від 08.01.2026, укладений між адвокатом Цурканом В.І. та ОСОБА_1 (а. с. 214), акт приймання-передачі (звіт) виконаних робіт за договором про правничу допомогу (детальних опис) від 18.02.2026 (а. с. 212), розрахункову квитанцію серія ЦВІ №8-01/2026 про оплату за надання правничої допомоги ОСОБА_1 2500 грн (а. с. 212 зв.).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 8 статі 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (§80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (§95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2024 №686/5757/23 виснувала, що в частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Близькі за змістом висновки сформульовані в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 №922/1964/21.
У додатковій постанові від 19.02.2020 №755/9215/15-ц та постанові від 05.07.2023 у справі №911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18). Такі ж висновки викладені в постанові Верховного Суду від 15.01.2026 у справі №681/947/24.
З огляду на викладене, визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, колегія суддів бере до уваги норми ч. 4 ст. 137 ЦПК України, характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що витрати в сумі 500 грн, понесені в апеляційному суді, відповідатимуть вимогам розумності, справедливості та співмірності.
А тому пропорційно задоволеним вимогам (82%) з ТОВ «Газорозподільні мережі України» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути 410 грн понесених і документально підтверджених судових витрат (500 грн х 82%).
Щодо клопотання ТОВ «Газорозподільні мережі України» про зупинення провадження в справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України до того часу, доки Верховний Суд не розгляне касаційну скаргу на постанову Сумського апеляційного суду від 17.02.2026, то воно задоволенню не підлягає, оскільки суду не надано доказів подачі касаційної скарги та, навіть у випадку її подачі, відсутня об`єктивна неможливість розгляду даної справи.
Посилання ТОВ «Газорозподільні мережі України» на постанову Верховного Суду від 02.03.2023 у справі №5019/1274/11 як на підставу для відмови в стягненні витрат на правничу допомогу є безпідставними, оскільки висновки, викладені в зазначеній постанові, є нерелевантними до правовідносин у даній справі. У зазначеній постанові Верховного Суду вирішувалося питання виключно про стягнення витрат на правничу допомогу в господарській справі і не розглядалося питання щодо можливості стягнення таких витрат за наслідками повороту виконання судового наказу.
Постанова Верховного Суду від 25.03.2020 у справі №607/1219/18, на яку посилається ТОВ «Газорозподільні мережі України», також є нерелевантною до даної справи, оскільки в зазначеній постанові Верховним Судом було зроблено висновок про те, що витрати на правничу допомогу не відшкодовуються в справах окремого провадження.
Доводи ТОВ «Газорозподільні мережі України» про те, що адвокатом не були дотримані вимоги абз. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо подачі доказів на підтвердження понесених судових витрат, є безпідставними, оскільки про витрати на правничу допомогу в сумі 2700 грн адвокат вказав в апеляційній скарзі (а. с. 159 зв.), а докази на підтвердження понесених судових витрат були подані ним на наступний день після ухвалення відповідного судового рішення (а. с. 209).
Керуючись ст. 270 ЦПК України,
у х в а л и в :
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» на користь ОСОБА_1 410 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач – Анна ЗАМЧЕНКО
Судді – Яна ПЕТЕН
Оксана ЧЕРНИХ