Справа № 523/1263/26
Номер провадження 3/523/836/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2026 року          м.Одеса
Суддя Пересипського районного суду міста Одеси Шурупов В.В., за участю секретаря судового засідання Подуфалової А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:
Відповідно з наданими до суду матеріалами справи, 10.01.2026 року о 23:44 годині, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Toyota Camry», з номерним знаком НОМЕР_1 , біля будинку №33 по вул.Долинська в м.Одесі, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву обличчя, порушення мови), - від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на відповідний носій інформації, чим порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху».
У зв`язку з відсутністю електропостачання в Пересипському районному суді м.Одеси, судове засідання, яке призначене на 09:30 годину 13.02.2026 року, було відкладено на 11:00 годину 27.02.2026 року, про що ОСОБА_1 та захисника Згоду О.О. повідомлено належним чином.
Втім, ОСОБА_1 та захисник Згода О.О., 27.02.2026 року в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, з клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не звертались, проте вказаний захисник 10.02.2026 року подав до суду письмові пояснення по справі та 25.02.2026 року – клопотання про виклик свідка.
Внаслідок означених обставин неявки ОСОБА_1 та захисника Згоди О.О. до суду у визначену дату судового засідання, а також ураховуючи відсутність у ст.268 КУпАП законодавчо встановлених приписів щодо обов`язкової участі особи, яка притягається до відповідальності за ст.130 означеного Кодексу, суддя вважає, що в межах розгляду конкретної адміністративної справи, були створені достатні умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя та приймаючи до уваги те, що вказані особа, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явились, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертались, суд оцінює таку поведінку означеної особи, як обраний спосіб реалізації наданих їм законом прав та небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді першої інстанції.
Наведене узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
Статтею 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що завданнями цього Кодексу є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
З урахуванням принципу судочинства, який закріплений в практиці Європейського суду з прав людини та яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також зважаючи на те, що ОСОБА_1 був достовірно обізнаним про розгляд справ в суді, при цьому в разі неможливості особисто брати участь в судових засіданнях не забезпечив присутність захисника Згоди О.О. чи іншого обраного захисника, а вказаний захисник попередньо скористався своїм правом на подачу до суду письмових пояснень по справі, суддя з огляду на вимоги ч.1 ст.268 КУпАП вирішив розглянути справу за відсутності вказаних осіб, на підставі наданих до суду матеріалів із залишенням без задоволення клопотання захисника про допит свідка.
Дослідивши подані захисником Згодою О.О. письмові пояснення, вивчивши матеріали справи, суддею встановлено, що винність ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доказана та підтверджується дослідженими матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №563740 від 11.01.2026 року, в якому наведені обставини порушення ОСОБА_1 приписів п.2.5 «Правил дорожнього руху», за що він притягається до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1);
- направленням на огляд ОСОБА_1 як водія транспортного засобу до КНП «ООМЦПЗ» ООР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого вбачається, що вказана особа від такого огляду відмовилась (а.с.6); 
- результатами відтворення під час вивчення матеріалів справи відеозаписів з портативних відеореєстраторів працівників поліції, у яких зафіксовано безперервний перебіг подій ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обставин складення працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.7).
Згідно з ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За ст.252 вказаного Кодексу, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Варто зауважити, що водій ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності не за фактом керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, підтвердженим медичним висновком у встановленому законом порядку, а за фактом відмови вказаної особи від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що само по собі утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
У своїх письмових поясненнях від 10.02.2026 року захисник Згода О.О. виклав клопотання про виклик до суду для дачі пояснень під час розгляду справи поліцейського 2 взводу 4 роти 1 батальйону управління патрульної поліції в Одеській області Грачова О.В.
Оцінюючи доводи означеного клопотання захисника, суддя дійшов висновку, що таке клопотання задоволенню не підлягає, оскільки обставини, на які посилається сторона захисту, належними та допустимими доказами не підтверджені та спростовуються матеріалами справи, зокрема відеозаписом, який містить зафіксований момент оформлення направлення на медичний огляд водія ОСОБА_1 та його відмову від проходження такого огляду, а твердження захисника щодо різного змісту направлення має формальний характер, який не впливає на встановлення події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у розглядуваному випадку.
При цьому, суддя ураховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 02.10.2024 року (по справі №120/12494/23), за яким формальні недоліки фіксації правопорушення, за загальним правилом, не можуть бути підставою для звільнення правопорушника від відповідальності, передбаченої законом та спрямованої на захист важливого суспільного інтересу.
Разом із тим, оцінюючи доводи захисника Згоди О.О. щодо наявності підстав для закриття провадження у справі, викладені ним у письмових поясненнях, суддя вважає їх неспроможними з огляду на таке.
Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 вказаного Кодексу встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У своїх письмових поясненнях, в яких викладене також клопотання про закриття провадження, захисник Згода О.О. посилається на численні порушення працівниками поліції чинного законодавства; відсутність на відеозаписі пропозиції ОСОБА_1 проходження огляду на стан сп`яніння 10.01.2026 року; проходження вказаною особою огляду на місці; копія направлення, яка міститься в матеріалах справи не відповідає направленню, яке складалось працівником поліції під час розглядуваної події, а саме відрізняється за змістом; невідсторонення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від керування транспортним засобом.
Надаючи оцінку наведеним у письмових поясненнях доводам захисника Згоди О.О. про закриття провадження, суддя виходить з наступного.
Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР).
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
За п.2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У ч.3 розділу IX «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395, визначено, що направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.
Відповідно до п.п.2, 3, 4 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладах охорони здоров`я i оформлення його результатів визначено Наказом МВС України від 09 листопада 2015 №1452/735, про затвердження «Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 №1413/27858.
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: а) запах алкоголю з порожнини рота; б) порушення координації рухів; в) порушення мови; г) виражене тремтіння пальців рук; ґ) різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; д) поведінка, що не відповідає обстановці.
В силу ст.53 Закону України «Про дорожній рух», юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.
В порядку ст.ст.31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Частиною 2 ст.266 КУпАП регламентовано, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відтворений відеозапис обставин оформлення працівниками поліції матеріалів справи на місці зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 відповідає вимогам ст.251 КУпАП, відповідно до якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Отже, надання поліцейськими до суду доказів є виконанням покладеного на них обов`язку і не свідчить про недопустимість таких доказів.
Зазначений відеозапис містить безперервний перебіг подій та стосується безпосередніх дій ОСОБА_1 . Вказаний відеозапис переданий до суду Управлінням патрульної поліції в Одеській області для розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо вказаної особи та зроблений з метою забезпечення доказів у справі відповідно до означеної норми закону.
З наявних в матеріалах справи відеозаписах вбачається, як 10.01.2026 року о 23:43 годині транспортний засіб марки «Toyota Camry», з номерним знаком НОМЕР_1 , здійснив зміну напрямку руку без світлових покажчиків повороту, у зв`язку з чим був зупинений екіпажем патрульної поліції (диск 2).
Одразу після зупинки, працівник поліції підійшла до вказаного транспортного засобу, але водій, яким, як згодом виявилось, був ОСОБА_1 , довгий час не відкривав ні вікно, ні двері автомобіля та не надавав документи, які посвідчують його особу. Згодом вказана особа заперечував керування транспортним засобом, постійно сперечався та грубо розмовляв з працівниками поліції.
Під час подальшого спілкування, працівником поліції у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та висловлено вимогу щодо проходження освідування на стан такого сп`яніння на місці, на що останній деякий час не надав відповіді, сперечався, але згодом погодився на такий огляд.
Згідно відеозапису, в період з 00:57:45 до 01:00:40 годин 11.01.2026 року ОСОБА_1 здійснив декілька спроб проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою технічного приладу «Drager». Проте, під час кожної спроби вказаний водій здійснював слабкий видих повітря, на що працівники поліції неодноразово звертали його увагу, оскільки у зв`язку з недостатнім об`ємом видихуваного повітря прилад не міг здійснити належний забір повітря та, відповідно, не спрацьовував.
Працівники поліції також попереджали ОСОБА_1 , що такі дії можуть бути розцінені як ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим один із працівників поліції запропонував вказаній особі проїхати до медичного закладу для проходження відповідного огляду, на що останній відповів, що вже проходить огляд на місці.
Проте, після 5 невдалих спроб проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці, працівник поліції повідомила, що дії ОСОБА_1 розцінюються як ухилення від проходження такого огляду та зв`язку з чим відносно нього буде складено адміністративний протокол за ст.130 КУпАП, на що останній відповів «Все, пишіть» (час на відеозаписі - 01:00:41 год.).
Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував транспортним засобом 10.01.2026 року о 23:43 годині, а із дослідженого відеозапису встановлено, що після зупинки транспортного засобу працівники поліції певний час спілкувалися з водієм, у зв`язку з чим вимога працівника поліції до водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння була висловлена вже 11.01.2026 року, з огляду на що означена обставина зумовлена тривалістю спілкування з водієм та не свідчить про відсутність такої вимоги. 
Відтак, доводи захисника Згоди О.О. щодо відсутності 10.01.2026 року вимоги поліцейських до ОСОБА_1 про проходження огляду на стан сп`яніння є необґрунтованими, а тому не впливають на правильність кваліфікації дій вказаного водія.
На дослідженому відеозаписі також зафіксовано, як працівник поліції підійшов до автомобіля ОСОБА_1 для ознайомлення його із протоколом про адміністративне правопорушення та вручення його копії, однак вказаний водій ні двері авто, ні вікно не відчинив.
До того ж, ОСОБА_1 було повідомлено про негативні наслідки у разі подальшого керування транспортним засобом, а саме складення протоколу, внаслідок чого доводи захисника з цього приводу суддею відхиляються як безпідставні.
Зважаючи на те, що будь-яких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) стороною захисту до суду не надано, а відтак твердження захисника Згоди О.О. щодо незаконних дій співробітників поліції не підтверджуються належними та допустимими доказами.
З огляду на ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди зобов`язані використовувати практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Слід зауважити на тому, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України» вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. 
Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
На підставі викладеного та в силу положень ст.33 КУпАП, при визначенні міри адміністративного стягнення, суддя враховує характер та обставин інкримінованого правопорушення, що мало місце в умовах воєнного стану та збройної агресії рф проти України, ступінь вини ОСОБА_1 та його особу, а також приймаючи до уваги мету адміністративного стягнення, передбачену ст.23 зазначеного Кодексу, суддя доходить висновку про те, що з метою виправлення й попередження нових правопорушень, до цієї особи єдиним можливим є застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
В порядку ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст.ст.1, 8-9, 23, 27, 33, 34, 40-1, 130, 256, 268, 276-280, 283 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИВ:
Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у вигляді штрафу на користь держави, у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
З огляду на ст.40-1 КУпАП, стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у розмірі 665,60 гривень на користь держави в особі Державної судової адміністрації України, код ЄДРПОУ 26255795 (00020, м. Київ, вул.Липська 18/5).
Зобов`язати ОСОБА_1 здати посвідчення водія на його ім`я до УПП в Одеській області ДПП, а у разі ухилення вказаної особи від здачі посвідчення водія, яке посвідчує його право на керування транспортними засобами, то строк позбавлення його права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік, обчислювати з дня здачі або вилучення посвідчення водія уповноваженими працівниками Національної поліції України.
Копію постанови направити для виконання ОСОБА_1 та до УПП в Одеській області ДПП Національної поліції України, а також надати іншим заінтересованим особам. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя: В.В. Шурупов