ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 673/502/25
Провадження № 22-ц/820/688/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 11 грудня 2025 року у складі судді Ягодіної Т.В.
Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд, -

в с т а н о в и в : 
У травні 2025 року АТ «Універсал Банк», звертаючись в суд з цим позовом до відповідачки, вказував, що 02.12.2018 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг та отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» (далі-Умови), складають між нею та Банком договір про надання банківських послуг.
Позичальниця зобов`язання по кредитному договору не виконала, станом на 05.03.2025 року її заборгованість становить 82797,92 грн., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).
За наведеного позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 02.12.2018 року у розмірі 82797,92 грн.

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 11 грудня 2025 року позовні вимоги Акціонерного Товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 02.12.2018 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі АТ «Універсал Банк» просить скасувати рішення суду як незаконне та задовольнити позов. На думку апелянта, суд першої інстанції не врахував механізм отримання банківських послуг проекту Монобанк, а також процедуру ознайомлення споживача з Умовами, правилами обслуговування, Тарифами тощо. 
ОСОБА_1 звернулася до позивача з анкетою-заявою до договору про надання банківських послуг, тобто, приєдналася до запропонованих банком умов кредитування, які встановлені у стандартній формі. Анкету-заяву відповідачка підписала 02.12.2018 року, а отже, була належно ознайомлена з Умовами і правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту. Названі документи містять усі істотні умови кредитного договору, при цьому відповідачка своїм електронним підписом підтвердила, що вона ознайомилася та погоджується із запропонованими позивачем умовами кредитування. 
Враховуючи, що послуги банку надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови і правила, які включають тарифи були надані відповідачці саме через мобільний додаток, та такі правила є загальнодоступними на сайті Банку і є загальновідомим фактом. Тому посилання суду першої інстанції на недоведеність банком, що саме ці Умови і правила розуміла відповідачка і погодилася з ними, є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на приписах Закону України «Про електронну комерцію». 
Докази, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржницею не надано, як і контрозрахунок суми заборгованості.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення. Вказує, що підписана нею анкета-заява не містить умов щодо розміру кредитного ліміту, підстав та порядку нарахування відсотків. Згідно наданого АТ «Універсал Банк» розрахунку розмір заборгованості відповідача за кредитним договором визначено з урахуванням відсотків, які нараховані відповідно до умов обслуговування рахунків фізичної особи, а тому цей розрахунок не є належним доказом щодо розміру коштів, які фактично отримані позичальником, та його заборгованості. 

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Так, відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Так, судом встановлено, що 02.12.2018 між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви, в якій остання просила відкрити поточний рахунок у гривні на її ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у мобільному додатку, відповідно до умов договору.
Пунктом 2 анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ Універсал Банк при наданні банківських послуг, щодо карткових продуктів (Monobank/Universal Bank, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого він підтверджує і зобов`язується виконувати його умови.
В пункті 6 анкети-заяви зазначено, що відповідач просить вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому в банку; засвідчує генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення удосконаленого електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення дій згідно з договором; також визнає, що удосконалений електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях; підтверджує, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або банком з використанням удосконаленого електронного підпису.
Згідно довідки банку від 05.03.2025 року на ім`я ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 , тип рахунку картка Чорна, валюта гривня, активна до 11/24 (а.с.29).
За даними від 05.03.2025 року розмір кредитного ліміту ОСОБА_1 через мобільний застосунок за Договором про надання банківських послуг від 02.12.2018 року за картою НОМЕР_2 збільшувався від 5000 грн до 68400 грн.
Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості за договором №б/н від 02.12.2018 року за відповідачем станом на 05.03.2025 року заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 82797,92 грн.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов кредитування і обумовили у письмовій формі плату за користування кредитними коштами тощо. При нарахованій заборгованості відповідачки позивачем безпідставно нараховано і списано з її карткового рахунку проценти за користування кредитними коштами в сумі 86253,29 грн., що перевищує розмір заборгованості 82797,82 грн., яку позивач просив стягнути, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. 

Доводи апеляційної скарги про помилковість таких висновків суду є безпідставними.
Так, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За статтями 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1054 ЦК). 
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Суд першої інстанції правильно констатував, що Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Мonobank) не підписані позичальником, а отже, надані банком Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Мonobank) не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору.
Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.07.2019 року в справі № 342/180/17. 
За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, виписки про рух коштів по рахунку (а.с. 58-71) ОСОБА_1 дійсно тривалий час (з грудня 2018 року) активно користувалася кредитними коштами банку. 
В період з 03.12.2018 року по 25.02.2023 року відповідачка здійснювала онлайн-платежі та оплачувала покупки в магазинах з вказаного банківського рахунку за рахунок кредитних коштів, проте в межах пільгового кредитного періоду кредитні кошти банку повертала - відсотки за користування кредитними коштами у цей період відповідачці не нараховувалися. 
За період з 03.12.2018 року по 18.04.2025 року банком нараховано відповідачці 86253,29 грн. відсотків за користування кредитними коштами.
Суд першої інстанції правильно констатував, що проценти за користування кредитом не обумовлені анкетою-заявою відповідачки, а відтак, відсутні правові підстави для нарахування та стягнення таких процентів з відповідачки. 
Згідно виписки про рух коштів від 22.05.2025 року ОСОБА_1 в період з 03.12.2018 по 22.05.2025 року витратила 332816,82 грн. та зараховано платежів на суму 246990,90 грн., з них 86253,29 грн. списано відсотків, які не підлягали стягненню.
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачка скориставшись кредитними коштами на загальну суму 329788,82 грн., сплатила на користь банку із врахуванням списаних відсотків, розмір яких не був обумовлений договором у кредитному договорі, 333244,19 грн, що перевищує суму фактично отриманих коштів. Тому відсутні підстави для стягнення з відповідачки заявленого розміру заборгованості. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається. 

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.
Рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 11 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 18 березня 2026 року.

Судді         Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк