ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" квітня 2026 р. справа № 300/597/26
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного та Військової частини НОМЕР_1 визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій

ВСТАНОВИВ:
Адвокат Андрійків Х.І. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, в якому просить суд:
визнати протиправними дії Національної академії Сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного щодо відмови у звільненні з військової служби молодшого лейтенанта ОСОБА_1 на підставі абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи;
зобов`язати Національну академію Сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 на підставі абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за матір`ю, яка є особою з інвалідністю II групи.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач проходив військову службу в Національній академії Сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного як слухач курсів перепідготовки та підвищення кваліфікації центру підвищення кваліфікації. Позивач 29.12.2025 подав рапорт про звільнення з військової служби у запас на підставі абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-XII та додані до рапорту відповідні документи, оскільки мати позивача – ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи і потребує постійного стороннього догляду, інших членів сім`ї першого або другого ступеня споріднення, які в змозі надавати такий догляд, окрім позивача не має. Зазначено, що те, що позивач є єдиною особою, яка може утримувати свою матір та здійснювати за нею постійний догляд. На рапорт позивача від 29.12.2025 Національна академія Сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного відповіддю від 13.01.2026 № 738/624 повідомив про відмову позивачу у звільненні позивача з військової служби з підстав наявності члена сім`ї першого ступеня споріднення ОСОБА_3 . Позивач аргументує, що член сім`ї першого ступеня споріднення ОСОБА_3 перебуває на постійній основі за кордоном та проживає в Королівстві Іспанія з 2022 року разом із своїм малолітнім сином, не має змоги фізично та фінансово утримувати/допомагати своїй матері -  ОСОБА_2 .
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.02.2026 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
23.02.2026 через систему "Електронний суд" до суду надійшов відзив Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 23.02.2026, відповідно до якого представник відповідача вважає позов безпідставним, необґрунтованим та просить в задоволенні вимог позивача відмовити у повному обсязі. Зазначено, що згідно абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-XII умовою для звільнення з військової служби є відсутність інших членів сім`ї першого або другого ступенів споріднення, які можуть здійснювати такий догляд. Згідно додатків, які долучені до рапорту позивача, а саме в акті перевірки сімейного стану від 22.12.2025 року, виданим ІНФОРМАЦІЯ_1 міститься інформація про наявність у його матері, доньки – ОСОБА_3 , котра не є особою з інвалідністю та за станом здоров`я не потребує стороннього догляду а отже, може здійснювати постійний догляд за матір`ю. Отже, юридичний факт "відсутності інших членів сім`ї", який є імперативною нормою закону для звільнення за цією підставою відсутній. Зазначено, що відповідно до ст. 51, 52 Конституції України та ст. 202 Сімейного кодексу України, повнолітні діти зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Факт проживання особи закордоном є її особистим вибором та не звільняє від виконання конституційних обов`язків щодо батьків. Рідна сестра позивача не обмежена у своїх правах щодо догляду за своїм батьком, і може вільно пересуватися в межах України чи країн Європейського союзу. В умовах воєнного стану, пріоритетом є захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України ст. 65 Конституції України. Підстави для звільнення мають застосовуватися лише за умови дотримання вимог закону (а.с. 83-90).
16.03.2026 через систему "Електронний суд" до суду надійшло клопотання адвоката Андрійків Х.І. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 , відповідно до якого представник позивач просила суд залучити до участі у справі в якості співвідповідача Військову частину НОМЕР_2 , а позовні вимоги сформувала в такій редакції:
визнати протиправними дії Національної академії Сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного щодо відмови у звільненні з військової служби молодшого лейтенанта ОСОБА_1 на підставі абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) прийняти рішення про звільнення з військової служби ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на підставі абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи.
Клопотання мотивоване тим, що 05.03.2026 ОСОБА_1 переведено та зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується витягом із наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 64 від 05.03.2026, а з 07.03.2026 позивача призначено на посаду командира 1 механізованого взводу 2 механізованої роти НОМЕР_5 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_2 , згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 66 від 07.03.2026. 
Ухвалою від 23.03.2026 залучено до участі в справі № 300/597/26 Військову частину НОМЕР_2 , як співвідповідача.
09.04.2026 через систему "Електронний суд" до суду надійшов відзив Військової частини НОМЕР_2 від 08.04.2026 на позовну заяву, згідно якого представник відповідача зазначив, що 05.03.2026 ОСОБА_1 переведено та зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 . Станом на день подання цього відзиву, позивач не звертався до Військової частини НОМЕР_2 з будь якими рапортами і визначеним у встановленому законом порядку документами, що у відповідності до абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" дають право військовослужбовцеві на звільнення з військової служби. Обов`язковою умовою визнання протиправними рішень суб`єкта владних повноважень є доведеність позивачем порушених його прав та інтересів цим рішенням суб`єкта владних повноважень. Проте позивач не зазначає в чому допущені порушення саме Військовою частиною НОМЕР_2 . На думку представника відповідача, позивач обрав неефективний (передчасний) спосіб захисту за наявності альтернативного ефективного способу захисту – звернення до Військової частини НОМЕР_2 з рапортом та долученими до нього документами, що надають право на звільнення з військової служби на підставі абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", вказане являється підставою для відмови в задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 прийняти рішення про звільнення з військової служби ОСОБА_1 .
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 “Про загальну мобілізацію” та направлений до Національної академії Сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного. 
Відповідно до наказу начальника Національної академії Сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного (по стройовій частині) від 27.10.2025 № 277, молодший лейтенант ОСОБА_1 з 25.10.2025 зарахований до списків особового складу Національної академії Сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного, а на котлове з сніданку 26.10.2025 та призначений на посаду слухача курсів перепідготовки та підвищення кваліфікації центру підвищення кваліфікації Національної академії та зарахований на всі види забезпечення.
Відповідно до Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за № 253/25/698/В від 25.02.2025 мати позивача -  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є особою з інвалідністю другої групи, інвалідність встановлена на строк: до 01.02.2027 (а.с. 26-27).
Згідно Висновку ЛКК за № 03/11/2025-1 від 03.11.2025 ОСОБА_2 потребує за станом здоров`я постійного стороннього догляду у зв`язку з неможливістю самообслуговування (а.с. 30).
Відповідно до Висновку № 03/11/2025-1 від 03.11.2025 (форма № 080-4/о) про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, виданого матері позивача рекомендовано соціальні послуги - отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи (а.с. 29).
Згідно акту перевірки сімейного стану військовослужбовця від 22.12.2025, затвердженого ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , установлено необхідність здійснення постійного догляду за  ОСОБА_2 . В ході перевірки виявлено наявність в  ОСОБА_2 , доньки – ОСОБА_3 , котра проживає за кордоном та не є особою з інвалідністю та за станом здоров`я не потребує стороннього догляду (а.с. 68-70).
29.12.2025 позивач подав рапорт на ім`я начальника Національної академії Сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного про звільнення з військової служби у запас на підставі абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-XII у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи (а.с. 13-15).
До рапорту від 29.12.2025 позивач долучив такі документи: нотаріально засвідчена копія військово-облікового документа; нотаріально засвідчена копія паспорта ОСОБА_1 ; нотаріально засвідчена копія РНОКПП ОСОБА_1 ; витяг з реєстру територіальної громаді про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 ; нотаріально засвідчена копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; нотаріально засвідчена копія паспорта ОСОБА_2 ; нотаріально засвідчена копія РНОКПП ОСОБА_2 ; витяг з реєстру територіальної громаді про зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 ; нотаріально засвідчена копія витягу з рішення експертної команди з опрацювання повсякденного функціонування особи; нотаріально засвідчена копія пенсійного посвідчення ОСОБА_2 ; нотаріально засвідчена копія висновку про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі; нотаріально засвідчена копія медичного висновку ЛКК; нотаріально засвідчена копія довідки Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради; нотаріально засвідчена копія свідоцтва про розірвання шлюбу; нотаріально засвідчена копія свідоцтва про смерть; нотаріально засвідчена копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 ; нотаріально засвідчена копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 ; нотаріально засвідчена копія паспорта ОСОБА_5 ; нотаріально засвідчена копія РНОКПП ОСОБА_5 ; нотаріально засвідчена копія висновку № 1061 про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на не професійній основі; нотаріально засвідчена копія свідоцтва про народження ОСОБА_6 ; нотаріально засвідчена копія паспорта ОСОБА_3 ; нотаріально засвідчена копія РНОКПП ОСОБА_3 ; нотаріально засвідчена копія закордонного паспорта ОСОБА_3 ; відомості про перетин кордону ОСОБА_3 ; нотаріально засвідчена копія нотаріального акта та заяви ОСОБА_3 ; нотаріально засвідчена копія свідоцтва про народження ОСОБА_7 ; нотаріально засвідчена копія військового квитка ОСОБА_7 ; нотаріально засвідчена копія акта перевірки сімейного стану ОСОБА_1 (а.с. 16-70).
За результатами розгляду рапорту ОСОБА_1 від 29.12.2025 позивачу надано відповідь від 13.01.2026 за № 738/624, згідно якої відмовлено у звільненні позивача з військової служби, оскільки у його матері є дочка – ОСОБА_3 , яка не являється особою з інвалідністю, та за станом здоров`я не потребує стороннього (постійного) догляду, а отже може здійснювати постійний догляд за матір`ю (а.с. 71-72).
Вважаючи протиправними дії Національної академії Сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного щодо відмови у звільненні з військової служби молодшого лейтенанта ОСОБА_1 на підставі абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи, представник позивача звернулася з цим позовом до суду.
05.03.2026 ОСОБА_1 переведено та зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується витягом із наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 64 від 05.03.2026.
З 07.03.2026 позивача призначено на посаду командира 1 механізованого взводу 2 механізованої роти НОМЕР_5 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_2 , згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 66 від 07.03.2026.
При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.
Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України" на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
На момент розгляду цієї адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжений.
Згідно із статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 № 389-VIII (далі - Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Згідно пункту 4 Указу № 69/2022 призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.
Водночас, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби унормовано положеннями Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).
Згідно з частинами 1, 2 статті 1 Закону № 2232-ХІІ, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до положень частини першої статті 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Так, пунктом 6 статті 2 Закону № 2232-XII, передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону № 2232-XII.
Так, згідно з підпунктом г) пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах:
під час дії воєнного стану:
через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Відповідно до абзацу тринадцятого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану:
- необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі (пункт 1).
Відповідно до пункту 233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення), затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153, визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170.
Відповідно до підпункту 26 пункту 5 Додатку 19 до Інструкції № 170 через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", подаються:
- у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи:
документи, які підтверджують відповідні родинні зв`язки з цією особою (особами);
один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт перевірки сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки;
один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України “Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю”, “;Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю”, в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою згідно з наказом Мінсоцполітики від 21 вересня 2015 року № 946;
висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067, про потребу в постійному догляд.
Членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені.
Членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки.
Спірним у цій справі є незвільнення військовослужбовця з військової служби через сімейні обставини під час дії воєнного стану у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за матір`ю, яка є особою з інвалідністю II групи при наявності дочки у матері військовослужбовця, яка тривалий час проживає за межами України (Іспанія), виховує неповнолітню дитину та надала нотаріально засвідчену заяву за № 1163 від 13.11.2025 про те, що ОСОБА_8 з 2022 року постійно проживає за кордоном в Королівстві Іспанія та не має наміру повертатися до України (а.с. 58-59) та довідку з місця проживання від 09.11.2025, згідно якої ОСОБА_8 зареєстрована в Королівстві Іспанія в місті Алькала-де-Гуадаїра (Севілья) (а.с. 60-64).
Висновки про потребу дочці матері військовослужбовця в постійному догляді медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішень експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи не пред`явлено.
Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України та інших положень законодавства, членами сім`ї особи, які належать до першого ступеня спорідненості є її батьки, чоловік або дружина, а також діти такої особи, у тому числі усиновлені.
Згідно статтею 1262 Цивільного кодексу України та інших положень законодавства, членами сім`ї особи, які належать до другого ступеня спорідненості є її рідні брати та сестри, баба та дід, як з боку батька, так і з боку матері, а також її онуки.
Суд зазначає, що відповідно до абзацу тринадцятого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану у зв`язку необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, зокрема за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Іншої умови, окрім якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи абзац тринадцятий пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-XII не містить.
Оскільки іншої умови, окрім якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи абзац тринадцятий пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-XII не містить, відсутні підстави для звільнення позивача з військової служби через сімейні обставини під час дії воєнного стану у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за матір`ю, яка є особою з інвалідністю II групи при наявності дочки матері позивача, яка тривалий час проживає за межами України (Іспанія), виховує неповнолітню дитину та надала документи про своє зареєстроване місце проживання в Королівстві Іспанія в місті Алькала-де-Гуадаїра (Севілья); при цьому, відсутні висновки про потребу дочці матері позивача в постійному догляді медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішень експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, тому слід відмовити в задоволенні позову. 
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (79026, Львівська обл., м. Львів, вул. Героїв Майдану, 32, код ЄДРПОУ 08410370), Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій - відмовити. 

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Григорук О.Б.