ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний №333/8336/25 Головуючий в 1 інст. Ковальова Ю.В.
Провадження №33/807/336/26 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року       місто Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2025 року, якою
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 23 серпня 2025 р. о 01 год. 27 хв., ОСОБА_2 , у м. Запоріжжя по вул. В.Українця, 31, керував автомобілем BMW X5, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції,  ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що постанова прийнята при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
В обґрунтування вказав, що судом першої інстанції під час розгляду справи не враховано, що матеріали справи не містять доказів встановлення працівниками поліції у нього ознак сп`яніння, зазначених в протоколі, що є обов`язковою передумовою для пропозиції особі пройти огляд на стан сп`яніння. За таких обставин, у даному випадку слід дійти висновку, що факт зазначення поліцейськими ознак сп`яніння сам по собі не свідчить про їх наявність, а тому останніми не доведено наявності у нього ознак сп`яніння.
Вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Навпаки, він погодився та пройшов запропонований огляд на місці зупинки, однак наданий працівниками поліції прилад «Драгер» не демонстрував результату огляду, після чого поліцейська почала з`ясовувати чи відмовляється він від проходження огляду, схиляючи до такої відмови. Отже, працівниками поліції не було надано йому можливості пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ, а одразу запропоновано пройти огляд в закладі охорони здоров`я. Після чергового означення ним про побажання пройти огляд, поліцейська зазначила, що випише направлення до медичного закладу, після чого знов почала з`ясовувати чи готовий він проходити огляд, повторно схиляючи до відмови, на що він вказав, що приїде водій, який доставить його до закладу охорони здоров`я. Між тим, поліцейська повідомили про фіксацію відмови від проходження огляду. Крім того, з відеозапису події вбачається, що направлення на огляд до закладу охорони здоров`я було складено та оголошено йому лише о 01 год. 42 хв. 45 с., однак в самому направленні вказаний час його складання 01 год. 33 хв., що не відповідає дійним обставинам та є підробкою документа.
Наголошує, що працівниками поліції було порушено процедуру огляду, передбачену ст. 266 КУпАП, відповідно до якої, поліцейський пропонує пройти огляд в закладі охорони здоров`я через наявну відмову від проходження огляду на місці зупинки або у разі незгоди з його результатом.
Звертає увагу, що п. 8 протоколі зазначені дії водія щодо ухилення від огляду. Порушення зазначеної норми не було вчинено, оскільки він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я. Разом із цим, працівники поліції не відстороняли його від керування ТЗ, не відбирали відповідної розписки.
Акцентує, що є військовослужбовцем, а тому його огляд мав був проведений в порядку ст. 266-1 КУпАП, а дії кваліфікуватися за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. 
Наполягає, що доказів, на які посилається суддя в оскаржуваному рішенні, не достатньої для того, щоб поза розумним сумнівом дійти висновку про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Просить скасувати постанову судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 27 листопада 2025 року. Винести нову постанову, якою провадження в справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. 
Враховуючи належне повідомлення  ОСОБА_2 про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, шляхом доставки смс повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2003 р. п. № 28), відсутність клопотань від остатнього про відкладення розгляду справи та наявність клопотання його захисника – адвоката Виприка С.О. про розгляд справи без його участі, суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справи за відсутністю останніх, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.
Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.
Висновки суду щодо наявності в діях  ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Так, вина  ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за обставин відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №431466від 23 серпня 2025 року підтверджується: 
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому відображені виявлені у  ОСОБА_2 ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Огляд не проводився у зв`язку з відмовою, що засвідчив ОСОБА_2 власноручним підписом (а.с. 5);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23 серпня 2025 року в якому зазначені виявлені у  ОСОБА_2 ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд не проводився у зв`язку з відмовою від повного медичного огляду (а.с. 6);
- відеозаписом події (а.с. 10).
Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість  ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суддя апеляційного суду.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції).
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан, зокрема алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Працівниками патрульної поліції вказані вимоги закону дотримані.
Доводи апелянта про відсутність встановлення факту наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння, факту його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та посилання на не відсторонення від керування транспортними засобами, спростовуються відеозаписом події.
Так, відеозаписом, доданим до протоколу, зафіксовано зупинку транспортного засобу BMW X5, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 в період дії комендантської години. Під час спілкування з водієм та перевірки його документів співробітником поліції виявлені у ОСОБА_2 ознаки алкогольного сп`яніння, які оголошені водію (час запису 00:03:36). Слідує пропозиція ОСОБА_2 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу Алкотест «Драгер». Згода водія пройти запропонований огляд. Однак, ОСОБА_2 , здійснюючи неодноразові неправильні спроби продуття приладу, огляд так і не пройшов. Від подальшого огляду на місці зупинки відмовився. Далі зафіксовано пропозицію ОСОБА_2 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Згода водія на проходження запропонованого огляду. Однак, після складання працівником поліції відповідного направлення до закладу охорони здоров`я з метою проходження ОСОБА_2 огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, останній відмовляється пройти до службового автомобіля працівників поліції, зазначаючи, що очікує водія, який на його особистому ТЗ доставить його до закладу охорони здоров`я. Слідує роз`яснення працівником поліції порядку проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, зокрема, що відповідно до вимог чинного законодавства, поліцейський забезпечує доставку водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я. Зафіксовано повторну пропозицію ОСОБА_2 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння та пройти до службового автомобілю працівників поліції (час запису 00:23:17). Однак, водій знов вказує, що проїде до закладу охорони здоров`я на своєму власному транспорті, коли приїде водій, який доставить його до закладу охорони здоров`я. Оголошення ОСОБА_2 , що його поведінка розцінена як відмова від проходження огляду у встановленому законодавством порядку. Складання та підписання протоколу.
Отже, за обставин керування ОСОБА_2 транспортним засобом, зафіксована поведінка останнього працівником поліції була правильно розцінена як відмова водія від проходження огляду, про що було повідомлено ОСОБА_2 .
Крім того, суд зауважує, що відео-інформація наявна у достатньому об`ємі задля з`ясування обставин, які є предметом розгляду в даній справі. 
Відповідна відмова водія є порушенням вимог п.2.5 ПДР та утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Отже, на переконання судді апеляційного суду, працівниками поліції було дотримано вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, ЗУ «Про Національну поліцію». 
Доводи апеляційної скарги, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_2 від керування транспортним засобом не впливають на висновки місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Це твердження не може слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення, яке є законним та обґрунтованим. При цьому, відеозаписом події зафіксовано, що ОСОБА_2 очікує водія для подальшого керування останнім його транспортним засобом, який в подальшому прибув на місце події, а в п. 7 протоколу, з яким ОСОБА_2 ознайомився та копію якого отримав, зазначено, що останній від керування відсторонений шляхом паркування без порушень ПДР. Про відповідальність за повторність попереджений. 
Доводи апеляційної скарги, що оскільки ОСОБА_2 є військовослужбовцем, а тому його огляд мав був проведений в порядку ст. 266-1 КУпАП, а дії кваліфікуватися за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, суддя апеляційного суду відхиляє як такі, що ґрунтуються на помилковому розумінні норм права.
Так, положеннями статті 266-1 КУпАП визначений порядок огляду, зокрема, військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.
Тобто, статтею 266-1 КУпАП не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом, поза виконання ними обов`язків військової служби або поза перебування на території військових частин.
Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:
1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Частина 1 ст. 172-20 КУпАП передбачає відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або появу таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмову таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Якщо ж дії передбачені ч. 1 або 2 ст. 172-20 КУпАП, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду, то відповідальність настає за ч. 3 вказаної статті.
Як вбачається з матеріалів провадження, 23 серпня 2025 р. о 01 год. 27 хв., ОСОБА_2 , у м. Запоріжжя по вул. В.Українця, 31, керував автомобілем BMW X5, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Отже, вищевказана подія відбулась поза межами військової частини. Матеріали справи не містять також і відомостей, що ОСОБА_2 на момент зупинки його поліцейськими виконував обов`язки військової служби.
Крім того, слід зазначити про відповідно до вимог частини 1 статті 15 КУпАП, військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Відтак, у даній ситуації працівниками поліції правильно кваліфіковані дії водія ОСОБА_2 як порушенні ним вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На твердження апелянта, що направлення на огляд до закладу охорони здоров`я було складено та оголошено йому лише о 01 год. 42 хв. 45 с., однак в самому направленні вказаний час його складання 01 год. 33 хв., що не відповідає дійним обставинам та є підробкою документа слід зазначити, що вказана обставина не спростовує факту відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, що є самостійною підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та не впливає на кваліфікацію його дій.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Окрім того, слід звернути увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2025 року, якою на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду      В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 333/8336/25