ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
26.03.2026	Справа № 750/1315/24	

Суддя Господарського суду міста Києва Привалов А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання Ягельської А.О. в порядку загального позовного провадження 

справу № 750/1315/24 
за позовом  ОСОБА_1 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Форас Кепітал Трейдінг"
про скасування реєстраційного запису 

За участю представників сторін: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Форас Кепітал Трейдінг", у якому просив скасувати в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційну дію/запис від 15 березня 2010 року №10741070003033685 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу" (реєстратор Дубина А. Б., Шевченківська районна у м. Києві державна адміністрація).
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.02.2024 передано справу №750/1315/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форс Кепітал Трейдинг» про скасування реєстраційної дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.03.2024 відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.
Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18.09.2024 у справі № 750/1315/24, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 08.05.2025, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.
Постановою Верховного Суду від 10.12.2025 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 вересня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 травня 2025 року скасовано. Провадження у справі закрито. Повідомлено ОСОБА_1 , що розгляд цієї справи віднесений до юрисдикції господарського суду.
19.12.2025 ОСОБА_1 подав до Верховного Суду через підсистему "Електронний суд" заяву про направлення справи за встановленою юрисдикцією до Господарського суду м. Києва.
Ухвалою Верховного Суду від 24.12.2025 заяву ОСОБА_1 задоволено. Справу № 750/1315/2 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Форас Кепітал Трейдінг" про скасування реєстраційного запису передано для розгляду до Господарського суду міста Києва.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2026 справу № 750/1315/24 передано на розгляд судді Привалову А.І.
Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. У разі надходження до суду справи, що підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, після закриття провадження Верховним Судом чи судом апеляційної інстанції в порядку цивільного чи адміністративного судочинства, суд перевіряє наявність підстав для залишення позовної заяви без руху відповідно до вимог господарського процесуального закону, чинного на дату подання позовної заяви.
Дослідивши матеріали позовної заяви, судом було встановлено, що подана позовна заява не відповідає вимогам ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2026 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк на усунення недоліків позовної заяви 5 (п`ять) днів з дня вручення цієї ухвали.
26.01.2026 через підсистему "Електронний суд" на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2026 прийнято до розгляду справу № 750/1315/24; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Шевченківську районну у м. Києві державну адміністрацію та витребувано у третьої особи копії матеріалів реєстраційної справи відносно ТОВ "Форас Кепітал Трейдінг". Підготовче засідання у справі призначено на 05.03.2026.
06.02.2026 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про виконання ухвали суду.
13.02.2026 через канцелярію суду отримано від Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації витребувані ухвалою суду від 02.02.02.2026 копії матеріалів реєстраційної справи відносно ТОВ "Форас Кепітал Трейдінг" та клопотання про розгляд справи без участі представника.
04.03.2026 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій він також зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю.
Представники сторін у підготовче засідання 05.03.2026 не з`явилися. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.
Ураховуючи відсутність будь-яких інших заяв і клопотань представників сторін та оскільки у підготовчому засіданні 05.03.2026 вирішені питання, зазначені у ч. 2 ст.182 Господарського процесуального кодексу України, а також здійснені усі дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 26.03.2026.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2026 повідомлено учасників справи про дату, час і місце проведення розгляду справи по суті.
26.03.2026 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій він також зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю.
Представники сторін правом на участь у судовому засіданні 26.03.2026 не скористалися. Заяв та клопотань процесуального характеру від сторін на час розгляду справи до суду також не надходило.
Положеннями статті 202 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, у визначений законом строк відзиву на позов не надав. 
Відповідно до ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України, до Єдиного державного реєстру, зокрема, вносяться відомості про місцезнаходження юридичної особи.
За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру. Невід`ємною архівною складовою частиною Єдиного державного реєстру є Реєстр документів дозвільного характеру, Єдиний реєстр громадських формувань, Реєстр громадських об`єднань та Єдиний реєстр підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство.
Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвали суду від 02.02.2026 та від 05.03.2026 були направлені рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: вул. Шулявська, 5, м. Київ, 04116. Утім, поштова кореспонденція суду була повернута відділенням поштового зв`язку без вручення відповідачу з відміткою «адресат відсутній».
У той же час судом, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, установлено відповідність адреси місцезнаходження відповідача, зазначеній на конвертах, що повернулися.
Інші дані (адреси), за якими можна встановити місцезнаходження відповідача, матеріали справи не містять та суду невідомі.
Суд зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.
Беручи до уваги конкретні обставини справи, вимоги процесуального законодавства та прецедентну практику Європейського суду з прав людини, суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на адресу, що відповідає місцезнаходженню відповідача згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, постанові від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/9, постанові від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/18).
Окрім того, згідно пункту 10 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) містяться, зокрема, відомості про місцезнаходження юридичної особи.
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
При цьому судом також ураховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення та підписання.
Судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Враховуючи наведе, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалами суду у справі №750/1315/24 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
З огляду на вищевикладене суд констатує, що ним вчинено всі необхідні та можливі заходи з метою встановлення місцезнаходження відповідача та повідомлення його про розгляд справи судом.
Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Отже, враховуючи, що відповідач не скористався наданим йому правом у межах визначеного законом процесуального строку на подання відзиву, суд дійшов висновку про можливість вирішення спору за відсутності відзиву відповідача.
Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

УСТАНОВИВ:

Як зазначив позивач, 29.11.2021. переглядаючи власну електронну пошту, позивач отримав листа від AT «Приватбанк» з пропозицією відкрити рахунок у банківській установі, як керівник ТОВ «ФОРАС КЕПІТАЛ ТРЕЙДИНГ» (код ЄДРПОУ 36529641). 
Здійснивши пошук у відкритих інтернет-ресурсах, позивач знайшов інформацію щодо вказаної юридичної особи та дізнався, що він є директором (керівником) ТОВ «ФОРАС КЕПІТАЛ ТРЕЙДИНГ» (код ЄДРПОУ 36529641). Жодної згоди на призначення його директором вказаної юридичної особи він не надавав, документи на державну реєстрацію не подавав і з 2007 року працює на посадах в органах місцевого самоврядування. Наявність цих записів в ЄДР конфліктує з її статусом посадової особи місцевого самоврядування і може призвести до тяжких наслідків в майбутньому.
У позовній заяві вказано, що у зв`язку із наявними фактами підробки документів та проведенням незаконної державної реєстрації керівником юридичної особи без його на те згоди, 30.11.2021 він звернувся із заявою щодо вчинення невідомими особами підробки документів, що є кримінальним правопорушенням, передбаченим ст.358 Кримінального кодексу України. 
02.12.2021 заява була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань (номер кримінального провадження: 12021275440002966). У грудні 2021 року він був викликаний на допит до Чернігівського районного управління поліції, під час якого розповів про обставини справи. 
Відповідно до ухвали слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 27.07.2023, було зобов`язано управління (центр) надання адміністративних послуг Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, що розташоване за адресою: м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 26/4, надати дізнавачу ВД ЧРУП ГУНП в Чернігівській області тимчасовий доступ до речей та документів, з можливістю вилучення оригіналів документів, а саме реєстраційної справи підприємства - ТОВ «ФОРАС КЕПІТАЛ ТРЕЙДИНГ» (ідентифікаційний код с юридичної особи 36529641). 
Згідно Протоколу тимчасового доступу до речей та документів та описом речей і документів від 23.11.2023, на підставі ухвали слідчого судді, була проведена виїмка оригіналів реєстраційної справи підприємства ТОВ «ФОРАС КЕПІТАЛ ТРЕЙДИНГ» (ідентифікаційний код юридичної особи 36529641).
Позивачем вказано, що постановою дізнавача відділу дізнання Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області, була призначена почеркознавча експертиза, проведення якої доручили експертам Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, що розташоване за адресою: вул. Старобілоуська, буд. 25-а, м. Чернігів. 
На вирішення експерта, зокрема було поставлено питання: чи виконаний підпис в оригіналі довіренності від 15.03.2010 р. (була подана для проведення реєстраційної дії №10741070003033685 від 15.03.2010 р.) між графою найменування посади «директор ТОВ «ФОРАС КЕПІТАЛ ТРЕЙДИНГ» та графою прізвища та ініціалів « ОСОБА_1 ». ОСОБА_1 чи іншою особою. 
Для проведення почеркознавчої експертизи в рамках кримінального провадження 12021275440002966 судовому експерту були надані зразки його підпису та почерку. 
Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 16.01.2024 р. у кримінальному провадженні 12021275440002966, підпис в оригіналі довіреності від 15.03.2010 р. виконаний не позивачем, а іншою особою. Вказана довіреність слугувала підставою для внесення змін до відомостей про керівника ТОВ «ФОРАС КЕПІТАЛ ТРЕЙДИНГ».
В обґрунтування заявленого позову позивачем вказано, що на даний момент продовжується здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні 12021275440002966 від 02.12.2021 за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 статті 358 КК України, яке полягає в тому, що невстановлена особа, з метою внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підробила документ - довіреність, для внесення його як нового директора ТОВ «ФОРЕСТ КЕПІТАЛ ТРЕЙДИНГ».
Позовна заява мотивована тим, що з урахування вище наведених доводів, саме скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі та відновлення правдивих даних у ЄДР є належним способом захисту порушених прав позивача.
Під час розгляду справи відповідач відзив на позов не подав та позовні вимоги не оспорив.
Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступні обставини.
Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та способи захисту цивільних прав та інтересів. 
Стаття 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Судом установлено, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься інформація, що керівником ТОВ «ФОРЕСТ КЕПІТАЛ ТРЕЙДИНГ» (код ЄДРПОУ 36529641) є ОСОБА_1 .
Позивач заперечує наявність будь-яких правовідносин з ТОВ «Форест Кепітал Трейдинг».
Як убачається з наявних у справі доказів, ОСОБА_1 30.11.2021 звернувся із заявою щодо вчинення невідомими особами підробки документів, що є кримінальним правопорушенням, передбаченим ст.358 Кримінального кодексу України. 
02.12.2021 заява ОСОБА_1 була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань (номер кримінального провадження: 12021275440002966).
Відповідно до ухвали слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 27.07.2023 було зобов`язано управління (центр) надання адміністративних послуг Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, що розташоване за адресою: м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 26/4, надати дізнавачу ВД ЧРУП ГУНП в Чернігівській області тимчасовий доступ до речей та документів, з можливістю вилучення оригіналів документів, а саме реєстраційної справи підприємства ТОВ «Форас Кепітал Трейдинг» (ідентифікаційний код с юридичної особи 36529641).
Згідно протоколу тимчасового доступу до речей та документів та описом речей і документів від 23.11.2023 була проведена виїмка оригіналів реєстраційної справи підприємства ТОВ «Форас Кепітал Трейдинг», ідентифікаційний код юридичної особи 36529641.
Постановою дізнавача відділу дізнання Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області була призначена почеркознавча експертиза, проведення якої доручено експертам Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.
На вирішення експерта, зокрема було поставлено питання: чи виконаний підпис в оригіналі довіреності від 15.03.2010 р. (була подана для проведення реєстраційної дії №10741070003033685 від 15.03.2010 р.) між графою найменування посади «директор ТОВ «Форас Кепітал Трейдинг» та графою прізвища та ініціалів «ОСОБА_1», ОСОБА_1 чи іншою особою. 
Відповідно до Висновку експерта Юлії Мекшун за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 16.01.2024 у кримінальному провадженні 12021275440002966, підпис в оригіналі довіреності від 15.03.2010 р. виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою. 
При цьому, вказана довіреність слугувала підставою для внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відомостей про керівника ТОВ «Форас Кепітал Трейдинг».
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Повноваження державного реєстратора у спірних правовідносинах регулюються, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (в редакції на дату виникнення спірних правовідносин).
Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» (надалі - Закону № 755-IV) передбачено, що дія цього Закону поширюється на державну реєстрацію всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, а також фізичних осіб-підприємців.
Статтею 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань» встановлено, що державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу-підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.
Державний реєстратор юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (державний реєстратор) - особа, яка перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації, нотаріус (ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань»).
За ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань» повноваження державного реєстратора згідно з якими він, зокрема, проводить реєстраційну дію (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови у державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру; веде Єдиний державний реєстр; веде реєстраційні справи.
Подання документів для державної реєстрації за змістом ст. 14 наведеного вище Закону здійснюється заявником (засновник (засновники) або уповноважена ними особа - у разі подання документів для державної реєстрації створення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, в розумінні абз. 1 п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону).
Водночас, ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» встановлено спростовувану презумпцію відомостей, оголошених в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (ЄДР).
Особа, яка вважає своє право чи інтерес порушеними через подання та внесення до ЄДР недостовірних відомостей може вимагати їх захисту через корегування відомостей ЄДР та відображенні в ЄДР відповідних дійсних відомостей у спосіб, що забезпечить ефективне відновлення та захист її порушених прав та інтересів, зокрема, шляхом скасування запису в ЄДР (п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»).
Суд не позбавлений права скасувати в судовому порядку недостовірний запис державного реєстратора в ЄДР, наявність якого порушує корпоративні права чи законні інтереси позивача, який звернувся за їх захистом.
У п. п. 7.20, 7.21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 904/5857/17, серед іншого, міститься висновок про те, що особа, яка вважає своє право чи інтерес порушеними через подання та внесення до ЄДР недостовірних відомостей може вимагати їх захисту через корегування відомостей ЄДР та відображенні в ЄДР відповідних дійсних відомостей у спосіб, що забезпечить ефективне відновлення та захист її порушених прав та інтересів, зокрема, шляхом скасування запису в ЄДР (п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»). У такому випадку, якщо суд встановить, що суб`єкт державної реєстрації вчинив запис в ЄДР за зверненням належного заявника, на підставі всіх необхідних для реєстрації документів відповідно до закону та відсутності встановлених законом підстав для відмови в державній реєстрації, це не є перешкодою для скасування в судовому порядку недостовірного запису в ЄДР, наявність якого порушує корпоративні права чи законні інтереси позивача. Вимога про визнання неправомірними дій державного реєстратора з внесення в ЄДР відомостей, щодо достовірності яких виник корпоративний спір, має похідний характер від корпоративного спору та залежить від наявності самого 
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. 
Розглядаючи справи, пов`язані із застосуванням даної норми, Конституційний суд України у рішеннях від 07.07.2004 р. N 14-рп/2004, від 16.10.2007 р. N 8-рп/2007, та від 29.01.2008 р. N 2-рп/2008 зазначав, що визначене ст. 43 Конституції України право на працю Конституційний суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації.
Згідно з ч. 2 ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов`язкову працю.
В основу виникнення будь-яких цивільних відносин, у тому числі й з приводу виконання повноважень з управління юридичною особою, покладено абсолютні принципи свободи (договору, підприємницької чи іншої діяльності, що не заборонена законом) та вільного волевиявлення. 
Свобода передбачає можливість особи займатися чи не займатися тією чи іншою справою, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації. 
Так само принципи свободи та вільного волевиявлення покладено й в основу припинення таких правовідносин, адже ніхто проти його волі не може бути примушений перебувати у тих чи інших правовідносинах або виконувати певні зобов`язання, якщо це не передбачено законом чи договором. 
Так само принципи свободи та вільного волевиявлення покладено й в основу припинення таких правовідносин, адже ніхто проти його волі не може бути примушений перебувати у тих чи інших правовідносинах або виконувати певні зобов`язання, якщо це не передбачено законом чи договором.
Під час дослідження копій матеріалів реєстраційної справи ТОВ «Форас Кепітал Трейдинг» судом було установлено, що на підставі протоколу № 3 загальних зборів учасників ТОВ «Форас Кепітал Трейдинг» від 04.03.2010 ОСОБА_1 було призначено на посаду директора вказаного Товариства та доручено останньому провести всі передбачені чинним законодавством України заходи, пов`язані із внесенням змін до установчих документів Товариства з правом передоручення третім особам (т. ІІ, а.с. 73).
При цьому, як свідчить вказаний протоколу № 3 загальних зборів учасників ТОВ «Форас Кепітал Трейдинг» від 04.03.2010, ОСОБА_1 на вказаних загальних зборах присутній не був. Доказів його запрошення на вказані загальні збори матеріали справи також не містять.
Документи для проведення реєстраційної дії «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи» ТОВ «Форас Кепітал Трейдинг» та реєстраційну картку на проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи заповнив та подав Сорока В.М., який на підтвердження своїх повноважень діяти від імені вказаної юридичної особи подав довіреність від 15.03.2010, оформлену в простій формі.
Натомість, відповідно до Висновку експерта Юлії Мекшун за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 16.01.2024 у кримінальному провадженні 12021275440002966, підпис в оригіналі довіреності від 15.03.2010 р. був виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою. 
В силу вимог статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Згідно зі статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень у господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять до предмета доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.
Вказана правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 914/1131/18, від 26.02.2019 у справі № 914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 904/6455/17, від 05.11.2019 у справі № 915/641/18.
Верховний Суд у п. 8.22 постанови від 29.01.2021 у справі № 922/51/20 дійшов висновку, що тлумачення змісту статті 79 ГПК України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Отже, у розумінні положень норми ст. 79 ГПК України на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Таким чином, виходячи з наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про відсутність будь-яких належних і допустимих доказів, які свідчать про існування волевиявлення позивача на перебування у трудових відносинах з відповідачем, що у свою чергу свідчить про порушення прав позивача та покладення на нього обов`язків, згоду на які він не надавав. 
Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15.11.1996 в справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.
Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 року в справі № 910/7164/19.
У постанові Верховного Суду у складі Колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.02.2020 у справі №914/393/19 зроблено висновок, що як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
При цьому, оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам необхідно виходити з його ефективності. Це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
За приписами частини 2 статті 5 Господарського процесуального кодексу України, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити (пункт 8.5 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2019 у справі № 910/6642/18).
Беручи до уваги наведене вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та доведення порушення прав позивача.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 ГПК України покладаються на відповідача, як на особу внаслідок неправомірних дій якої виник даний спір. 
Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.
2. Скасувати в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційну дію/запис від 15 березня 2010 року №10741070003033685 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу" (реєстратор Дубина А. Б., Шевченківська районна у м. Києві державна адміністрація).
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРАС КЕПІТАЛ ТРЕЙДИНГ" (вул. Шулявська, 5, м. Київ, 04116; код ЄДРПОУ 36529641) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн.
4. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 22.04.2026. 

Суддя А.І. Привалов