Справа № 683/4017/25
2/683/470/2026 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Старокостянтинів 

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області в особі головуючого - судді Лугового О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу №683/4017/25, 2/683/470/2026 за позовом акціонерного товариства «Акцент-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

29 грудня 2025 року АТ «А-банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №АВН0СТ155101709015780340 від 27.02.2024 року, яка утворилась станом на 19.12.2025 року в сумі 36 205 грн. 44 коп. з яких: 16 500 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 14 982 грн. 99 коп. – заборгованість по процентам, 4 722 грн. 45 коп. – пеня та 2 422 грн. 40 коп. судового збору.
В обґрунтування заявлених позовних вимог АТ «А-Банк» посилався на те, що 27 лютого 2024 року ОСОБА_1 уклала з Банком кредитний договір № АВН0СТ155101709015780340, за умовами якого отримав кредит в сумі 16 500 грн. строком на 36 місяців, (з 27.02.2024 року по 26.02.2027 року включно) зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 85% річних.
Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору.
У зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором станом на 19 грудня 2025 року виникла заборгованість в сумі 36 205 грн. 44 коп. з яких: 16 500 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 14 982 грн. 99 коп. – заборгованість по процентам, 4 722 грн. 45 коп. – пеня, яку позивач просить стягнути на свою користь з відповідача.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09 січня 2026 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України.
Відповідач своїм правом на подачу відзиву у встановлені судом строки, згідно ухвали Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09 січня 2026 року, не скористався.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що 27 лютого 2024 року між АТ «А-Банк» та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір № АВН0СТ155101709015780340 шляхом підписання відповідачем Заяви про надання послуги «Швидка готівка», яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту становлять договір.
Паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», заява про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ155101709015780340 від 27 лютого 2024 року, заява про погодження використання удосконаленого електронного підпису від 04 грудня 2023 року, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит підписані ОСОБА_1 електронним підписом за допомогою відкритого ключа.
Із заяви про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ155101709015780340 від 27 лютого 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 просить Банк надати їй кредит за послугою «Швидка готівка» в сумі 16 500 грн. на строк кредитування 36 місяців з 27 лютого 2024 року по 26 лютого 2027 року включно, зі сплатою процентів у розмірі 85% річних, розмір щомісячного платежу 1289 грн. 79 коп., номер платіжної картки, на яку зараховується сума кредиту 5169155127821310, загальна сума кредиту до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків, комісії становить 46 431 грн. 92 коп.
Відповідно до меморіального ордеру №TR.34601651.27473.65455 від 27 лютого 2024 року Банк видав ОСОБА_1 кредит в сумі 16 500 грн., згідно кредитного договору № АВН0СТ155101709015780340 від 27 лютого 2024 року.
Згідно із наданим Банком розрахунком заборгованості відповідача за договором кредиту, останній лише один раз 11 квітня 2024 року здійснив платіж на погашення кредиту в сумі 250 грн. Після 11 квітня 2024 року будь-яких коштів на погашення кредиту ОСОБА_1 не вносила.
У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань із повернення грошових коштів, станом на 19 грудня 2025 року його заборгованість за договором кредиту становить 36 205 грн. 44 коп. з яких: 16 500 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 14 982 грн. 99 коп. – заборгованість по процентам, 4 722 грн. 45 коп. – пеня. 
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
В силу частини першої статті 628ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 638ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Як передбачено частиною першою статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Із положень частини третьої статті 11 Закону України від 03 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» (тут і надалі в редакції на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №675-VIII) слідує,що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону №675-VIII пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
За змістом частини шостої статті 11 Закону №675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII).
В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У частині першій статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).
За змістом статей 12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Такий договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.
Сторони вправі укласти кредитний договір у електронній формі шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Цей договір скріплюється електронним підписом сторін і прирівнюється до письмового договору.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання має виконуватися належним чином, у тому числі відповідно до умов договору та вимог закону.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Досліджені судом докази вказують на те, що АТ «А-Банк» і ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір, який підписаний сторонами електронним підписом.
ОСОБА_1 підписала Паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», заяву про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ155101709015780340 від 27 лютого 2024 року, заяву про погодження використання удосконаленого електронного підпису від 27 лютого 202 року, Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, які становлять кредитний договір, електронним підписом за допомогою відкритого ключа.
При укладанні кредитного договору відповідачем вчинено ряд дій, без здійснення яких договір був би не укладеним, що в свою чергу підтверджує укладання вказаного договору в електронній формі.
ОСОБА_1 була належним чином ознайомлена з умовами вищевказаного кредитного договору, отримав грошові кошти в сумі 16 500 грн. на вказану нею у Заяві про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ155101709015780340 від 27 лютого 2024 року банківську картку, однак не виконала грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів, а тому заборгованість по договору кредиту в межах строку кредитування підлягає стягненню за рішенням суду.
Враховуючи, що ОСОБА_1 порушила умови договору кредиту № АВН0СТ155101709015780340 від 27 лютого 2024 року, допустила прострочення з повернення тіла кредиту та сплати процентів за користування кредитом, тому з неї на користь АТ «А-Банк» підлягає стягненню заборгованість, яка утворилась станом на 19.12.2025 року в розмірі 31 482 грн. 99 коп., з яких: 16 500 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 14 982 грн. 99 коп. – заборгованість по процентам. 
Разом з тим, вимога позивача про стягнення з відповідача 4 722 грн. 45 коп. заборгованості за пенею задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року, а також п.18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року №183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Отже, суд вважає, що нарахування пені в сумі 4 722 грн. 45 коп. за невиконання грошового зобов`язання за період з 27.02.2024 року по 19.12.2025 року є неправомірним, а відтак задоволенню не підлягає.
При розподілі судових витрат суд відповідно до положень ст.141 ЦПК України враховує пропорційність задоволених вимог.
Вирішуючи питання про розподіл судового збору, суд відповідно до ст.141 ЦПК України враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 36 205 грн. 44 коп., а підлягає задоволенню в сумі 31 482 грн. 99 коп., що складає 86,96% (31 482 грн. 99 коп. х 100 : 36 205 грн. 44 коп.). Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 106 грн. 52 коп. судового збору (2 422,4 х 86,96%).
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 280-282 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов акціонерного товариства «Акцент-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № АВН0СТ155101709015780340 від 27.02.2024 року, яка утворилась станом на 19.12.2025 року в сумі 31 482 грн. 99 коп., з яких: 16 500 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 14 982 грн. 99 коп. – заборгованість по процентам.
В решті позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Акцент-Банк» 2 106 грн. 52 коп. судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Акціонерне товариство «Акцент-Банк», місцезнаходження: 49074, вул.Батумська, 11, м. Дніпро, код ЄДРПОУ 14360080.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя: