ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

79014, м. Львів, вул. Личаківська, 128

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2026 Справа № 914/145/26 

Суддя Господарського суду Львівської області Мазовіта А.Б., розглянувши матеріали справи 

за заявою:	Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг», м. Львів	
про:	ухвалення додаткового рішення 	

у справі:	№914/145/26	

за позовом:	Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг», м. Львів	
до відповідача:	Дочірнього підприємства «Албіс Компані» Товариства з обмеженою відповідальністю «Діаніум Трейдінг Ко. Лімітед», м. Львів	
про:	стягнення 281 706,08 грн.	

Представники сторін: не викликалися.

ВСТАНОВИВ: 

На розгляді Господарського суду Львівської області перебувала справа №914/145/26 за позовом Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» до Дочірнього підприємства «Албіс Компані» Товариства з обмеженою відповідальністю «Діаніум Трейдінг Ко. Лімітед» про стягнення 281 706,08 грн.
02.04.2026 Господарським судом Львівської області у справі №914/145/26 винесено рішення, яким позов задоволено частково, стягнуто з Дочірнього підприємства «Албіс Компані» Товариства з обмеженою відповідальністю «Діаніум Трейдінг Ко.Лімітетд» на користь Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» 115421,14 грн. заборгованості по оплаті послуг з утримання будинку № 1 по вул. Коперника М. у м. Львові та 1385,05 грн. судового збору.
08.04.2026 через підсистему «Електронний суд» від Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, стягнення витрат на професійну правничу допомогу (вх.№1610/26 від 08.04.2026).
У зв`язку із перебуванням судді Бортник О.Ю. у відпустці, 08.04.2026 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, внаслідок якого заяву передано на розгляд судді Мазовіті А.Б.
Ухвалою суду від 10.04.2026 заяву Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» про ухвалення додаткового рішення прийнято до розгляду, визначено здійснювати розгляд заяви без повідомлення учасників справи, запропоновано відповідачу на протязі п`яти днів з дня отримання цієї ухвали подати письмові пояснення на заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.
15.04.2026 на адресу суду від Дочірнього підприємства «Албіс Компані» Товариства з обмеженою відповідальністю «Діаніум Трейдінг Ко. Лімітед» надійшли заперечення на заяву про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу (вх.№10599/26 від 15.04.2026).
Відповідач у поданих запереченнях не погоджується зі стягненням витрат на правничу допомогу в сумі 28 000,00 грн, посилаючись на відсутність належних і допустимих доказів їх фактичної оплати, зокрема документів, що підтверджують сплату гонорару та інших витрат, оформлених відповідно до вимог закону.
Крім того, зазначає, що ухвалою суду від 19.01.2026 позовну заяву залишено без руху через наявні недоліки, що, на його думку, свідчить про неналежну підготовку матеріалів та завищення часу, витраченого адвокатом на складання позову. Водночас вказує, що витрати на усунення таких недоліків не підлягають відшкодуванню, оскільки вони виникли з вини представника позивача.
Відповідач також заперечує проти включення до складу витрат оплати усних консультацій та підготовки претензії, оскільки чинне законодавство не передбачає обов`язку надсилати боржнику вимогу (претензію) перед поданням позовної заяви до суду про стягнення заборгованості за комунальні послуги. Крім того, він вважає заявлену суму неспівмірною зі складністю справи, яку оцінює як типову.
З урахуванням наведеного відповідач просить відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 126 ГПК України).
Згідно ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Позивачем на підтвердження його витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 28 000,00 грн надано копії таких документів: ордер серії ВС №1454147 від 07.04.2026, договір про надання професійної правничої допомоги №26/05/2025 від 26.05.2025, детальний опис виконаних робіт та наданих послуг адвокатом від 06.04.2026, акт виконаних робіт/приймання наданих послуг №1/06/04/26 від 06.04.2026, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №637 від 25.04.2012.
Згідно відомостей з Єдиного реєстру адвокатів України (https://erau.unba.org.ua) Білик Павло Богданович має право здійснювати адвокатську діяльність відповідно до свідоцтва №637 від 25.04.2012, виданого Волинською обласною КДКА.
Як вбачається з детального опису виконаних робіт та наданих послуг адвокатом Біликом П.Б. у межах надання професійної правничої допомоги ЛМКП «АЙСБЕРГ» у справі № 914/145/26 від 06.04.2026, перелік наданих послуг та їх вартість є таким:
- усні консультації (загальний час виконання роботи/надання послуги – 3 год.; ціна години виконання роботи/надання послуги 1 000,00 грн) – 3 000,00 грн;
- підготовка і подання вимоги/претензії про виконання зобов`язання з оплати послуг (загальний час виконання роботи/надання послуги – 2 год.; ціна години виконання роботи/надання послуги 1 000,00 грн) – 2 000,00 грн;
- збір необхідних доказів та їх підготовка до подання із позовною заявою (загальний час виконання роботи/надання послуги – 5 год.; ціна години виконання роботи/надання послуги 1 000,00 грн) – 5 000,00 грн; 
- підготовка, подання позовної заяви про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги (загальний час виконання роботи/надання послуги – 11 год.; ціна години виконання роботи/надання послуги 1 000,00 грн) – 11 000,00 грн;
- підготовка відповіді на відзив (загальний час виконання роботи/надання послуги – 4 год.; ціна години виконання роботи/надання послуги 1 000,00 грн) – 4 000,00 грн;
- підготовка заяви про усунення недоліків (загальний час виконання роботи/надання послуги – 2 год.; ціна години виконання роботи/надання послуги 1 000,00 грн) – 2 000,00 грн;
- підготовка заяви про відшкодування судових витрат з урахуванням часу на їх подання (загальний час виконання роботи/надання послуги – 1 год.; ціна години виконання роботи/надання послуги 1 000,00 грн) – 1 000,00 грн.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19 висловив правову позицію згідно котрої під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертої статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19).
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).
Оцінюючи окремі складові заявлених витрат, суд зазначає наступне.
Справу №914/145/26 суд відносить до категорії типових спорів про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, які не потребують значного обсягу юридичної та фактичної роботи, не є складними з правової точки зору та розглядаються за усталеною судовою практикою.
По-перше, суд вважає безпідставним виокремлення усних консультацій як самостійного виду правничої допомоги, оскільки вони є складовою підготовки позовної заяви та охоплюються відповідною послугою, а їх окреме врахування призводить до подвійного обліку витрат, у зв`язку з чим такі витрати (3 000 грн) не підлягають окремому відшкодуванню.
По-друге, витрати на підготовку та подання вимоги (претензії) у сумі 2 000,00 грн не підлягають відшкодуванню, оскільки досудове врегулювання спору у цій категорії справ не є обов`язковим, а тому такі дії не були необхідними в розумінні процесуального закону. 
По-третє, витрати на підготовку заяви про усунення недоліків (2 000 грн) не підлягають окремому відшкодуванню, оскільки такі процесуальні дії є складовою частиною підготовки та подання позовної заяви і охоплюються відповідною правничою допомогою. Крім цього, вартість правової допомоги щодо усунення недоліків, допущених самим представником позивача, не може покладатись на відповідача у справі. 
Також суд не погоджується із заявленою послугою щодо підготовки заяви про відшкодування судових витрат (2 000 грн) з урахуванням часу на її подання, з огляду на наступне. 
Сторона спору має обов`язок заявити про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу та подати докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Такий обов`язок сторони чітко визначено у статтях 124, 126, 221 ГПК України.
Водночас положення частини восьмої статті 129 ГПК України підлягають застосуванню судом під час дослідження обставин стосовно дотримання стороною порядку та строків подання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, і у разі дотримання стороною цих вимог, суд здійснює розподіл судових витрат. У разі не дотримання стороною порядку та строків на подання таких доказів суд залишає таку заяву без розгляду.
В силу приписів наведених вище положень законодавства суд зазначає про те, що заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною.
З огляду на, що подання стороною заяви про розподіл судових витрат не може бути ототожнено з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору.
Ураховуючи наведене вище, Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02.02.2024 у справі №910/9714/22, погодився з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №914/1564/20 та у додаткових постановах від 20.09.2023 у справі №922/838/22, від 14.09.2023 у справі №911/3076/21, від 06.09.2023 у справі №914/131/22, від 30.08.2023 у справі №911/3586/21, від 25.07.2023 у справі №914/4092/21, від 07.02.2023 у справі №922/4022/20, від 23.08.2022 у справі №909/328/18, від 05.07.2022 у справі №910/10507/21 щодо застосування статей 123, 126 ГПК України, про те, що заява сторони про розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.
Враховуючи наведене, суд частково погоджується з доводами відповідача, однак відхиляє їх у частині посилань на відсутність належних і допустимих доказів фактичної оплати витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу, оскільки за наявності інших належних доказів надання відповідних послуг, зокрема підписаного сторонами акта наданих послуг, сам по собі факт їх неоплати або подання неналежних доказів такої оплати не є підставою для відмови у розподілі цих витрат між сторонами за результатами розгляду справи.
Аналогічна правова позиція викладена у пункті 108 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.11.2023 у справі № 712/4126/22.
Суд, вирішуючи питання розподілу витрат на правничу допомогу, виходить із того, що відшкодуванню підлягають лише ті витрати, які є реальними, необхідними та розумними (співмірними) зі складністю справи, обсягом наданих послуг і витраченим часом.
Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо (аналогічний правовий висновок викладений у Додатковій постанові Верховного Суду від 30.08.2023 у справі № 911/3586/21).
Отже, суд, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг та витрачений час, зазначає, що підготовка справи до розгляду не потребувала значного обсягу юридичної чи технічної роботи, розрахунок позовних вимог є нескладним, а нормативно-правове регулювання спірних правовідносин у період розгляду справи не змінювалося. Крім того, справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без виклику сторін.
За таких обставин заявлений до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним зі складністю справи, яка за своєю категорією не належить до складних, оскільки спір виник у зв`язку із заборгованістю за договорами № О-010/17 та № О-126/17 від 01.04.2017 щодо надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.01.2017 по 30.09.2025 у сумі 281 706,08 грн.
Здійснивши перерахунок заявленої суми суд прийшов до висновку, що обгрунтованою слід вважати суму витрат на правову допомогу у розмірі 20 000 грн.
В силу приписів п.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки рішенням Господарського суду Львівської області від 02.04.2026 позов задоволено частково у сумі 115 421,14 грн, що становить 40,97% від заявлених позовних вимог, витрати на професійну правничу допомогу підлягають пропорційному задоволенню.
Оцінивши подані докази та матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та вважає за необхідне задовільнити їх в розмірі 8 194,00 грн (20 000,00 грн Ч 40,97% = 8 194,00 грн), тобто пропорційно до задоволених позовних вимог.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Вказані висновки щодо критеріїв, які мають бути дотримані при вирішенні питання про відшкодування судових витрат, є усталеними у судовій практиці Верховного Суду.
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З урахуванням викладеного, зобов`язання, що виникли між адвокатом і клієнтом, не є обов`язковими для суду під час вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд оцінює витрати, які підлягають компенсації за рахунок іншої сторони, з огляду на їх фактичне понесення, необхідність та розумність розміру.
З огляду на викладене, керуючись cт.ст. 126, 129, 244 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Албіс Компані» Товариства з обмеженою відповідальністю «Діаніум Трейдінг Ко.Лімітетд» (79012, м. Львів, вул. Героїв Майдану, буд. 4; ідентифікаційний код – 13804007) на користь Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» (79007, м. Львів, проспект Свободи, буд. 39; ідентифікаційний код – 20772578) витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 8 194,00 грн.
3. В задоволенні решти вимог позивача щодо покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката відмовити.
4. Наказ видати згідно ст. 327 ГПК України.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.
Додаткове рішення складено і підписано 20.04.2026.

Суддя Мазовіта А.Б.