Справа 206/505/26 
Провадження 2/206/1075/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)

23 квітня 2026 року  м. Дніпро 

Самарський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Гаркуші В.В.,
за участю секретаря судових засідань Дуб В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Донецької міської ради, Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Донецька обласна військова державна адміністрація про визнання права власності в порядку спадкування за законом, 
за участю представника позивача Банара В.В. (в режимі ВКЗ), 
ВСТАНОВИВ:
18.02.2026 року від представника позивачів адвоката Банар В.В. до Самарського районного суду міста Дніпра надійшла вищезазначена позовна заява. В прохальній частині уточненого позову позивач просить суд:
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , батька – ОСОБА_4 , на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька – ОСОБА_4 , на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка – ОСОБА_4 , на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 .
І. Стислий виклад позиції учасників справи.
Позивачі посилаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої, серед іншого, входить квартира АДРЕСА_1 .
Як зазначено у позовній заяві, після смерті ОСОБА_4 була заведена спадкова справа № 534/2011, зареєстрована в реєстрі за № 870 державним нотаріусом Великоновосілківської державної нотаріальної контори. 21.06.2018 позивачам були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частки житлового будинку з надвірними спорудами та побудовами, розташованого у смт Велика Новосілка Донецької області, однак свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частки вказаної квартири у місті Донецьку вони не отримали.
На обґрунтування заявлених вимог позивачі зазначають, що спадкова справа перебуває на території, яка є тимчасово окупованою, у зв`язку з чим вони позбавлені можливості завершити оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З цією метою 23.01.2026 вони звернулися до приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Животовської Н.Г. із заявами про продовження спадкової справи та видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на по 1/3 частки квартири, однак отримали письмову відмову, мотивовану тим, що спадкова справа вже заведена іншим нотаріусом та знаходиться на окупованій території, що перешкоджає заведенню нової спадкової справи та видачі свідоцтв про право на спадщину.
У зв`язку з цим позивачі вважають, що в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права вони не можуть, а тому належним способом захисту порушеного права є звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом (а.с. 1-5).
Крім того, представником позивачів подано заяву про уточнення позовних вимог, у якій зазначено, що у первісній позовній заяві була допущена технічна помилка в прізвищі позивача 1, а саме замість правильного прізвища ОСОБА_5 було помилково зазначено ОСОБА_6 , у зв`язку з чим просить вважати правильним прізвище позивача 1 – ОСОБА_5 (а.с. 54-55 зі звороту).
Представник третьої особи - Донецької обласної військової державної адміністрації - подав письмові пояснення на позов, у яких зазначив, що Донецька обласна державна адміністрація не є стороною спадкових правовідносин та не є органом вищого рівня для органів місцевого самоврядування Донецької області. Також третя особа вказала, що місцем відкриття спадщини є смт Велика Новосілка, а у справах про визнання права власності в порядку спадкування належним відповідачем у разі відсутності інших спадкоємців є відповідний орган місцевого самоврядування. З огляду на це представник третьої особи фактично звернув увагу суду на питання належності відповідача у справі (а.с. 74-76).
Позивачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Представник позивачів у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов не подав.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Разом з тим, до суду від Донецької обласної державної адміністрації надійшли письмові пояснення щодо позову.
Оскільки відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, не подав відзиву, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи.
ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 03.03.2026 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати її розгляд у порядку загального позовного провадження (а.с. 46).
18.03.2026 від представника позивачів адвоката Банара В.В. надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с. 49). 
Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 23.03.2026 клопотання представника позивачів про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено (а.с. 56).
19.03.2026 від представника позивачів адвоката Банара В.В. надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій він просив вважати правильним прізвище позивача 1 - ОСОБА_5 замість помилково зазначеного у позовній заяві прізвища ОСОБА_6 , а також виклав прохальну частину позову в уточненій редакції (а.с. 54). 
09.04.2026 від Донецької обласної державної адміністрації надійшли письмові пояснення щодо позову (а.с. 74-76). 
У судовому засіданні судом досліджено письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , актовий запис № 100 (а.с. 34).
Також судом встановлено, що за життя ОСОБА_4 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1 .
Відповідно до договору купівлі-продажу квартири, укладеного 08.01.2002 у місті Донецьку між ОСОБА_7 як продавцем та ОСОБА_4 як покупцем, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Крохмалем В.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 61, ОСОБА_4 придбав квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 11).
Належність вказаної квартири ОСОБА_4 також підтверджується реєстраційним написом Донецького бюро технічної інвентаризації на правовстановлюючому документі, відповідно до якого право приватної власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_4 , а також копією технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 .
Відповідно до технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 , квартира розташована на 2 поверсі 5-поверхового будинку, складається з двох житлових кімнат, має загальну площу 43,8 кв.м, житлову площу 27,6 кв.м, допоміжну площу 15,5 кв.м, кухню площею 5,9 кв.м, коридор площею 4,9 кв.м, санвузол площею 2,6 кв.м, кладову площею 2,1 кв.м та балкон площею 0,7 кв.м. (а.с. 37-40).
Судом також установлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 461162615 від 21.01.2026, сформованої за адресою: АДРЕСА_3 , за вказаним об`єктом нерухомого майна відомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек відсутні. Разом з тим, відсутність таких відомостей сама по собі не спростовує належність квартири спадкодавцю, оскільки його право власності підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 08.01.2002, реєстраційним написом БТІ та технічним паспортом на квартиру (а.с. 17).
Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 була заведена спадкова справа № 534/2011.
Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 80854291 від 16.04.2025, щодо спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у Спадковому реєстрі містяться відомості про спадкову справу, номер у Спадковому реєстрі 51986673, номер у нотаріуса 534, статус - чинний, місце заведення та місце зберігання спадкової справи - Великоновосілківська державна нотаріальна контора, дата заведення - 14.11.2011 (а.с. 12-16).
Із вказаної інформаційної довідки також вбачається, що на підставі зазначеної спадкової справи видавалися свідоцтва про право на спадщину, зокрема 21.06.2018 за реєстровими номерами 870, 871, 872, що узгоджується з наданими позивачами копіями свідоцтв про право на спадщину за законом.
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21.06.2018 державним нотаріусом Великоновосілківської державної нотаріальної контори Кравець С.В., спадкоємцем майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його дружина ОСОБА_3 , якій видано свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку спадкового майна (а.с. 31).
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21.06.2018 державним нотаріусом Великоновосілківської державної нотаріальної контори Кравець С.В., спадкоємцем майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його дочка ОСОБА_2 , якій видано свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку спадкового майна (а.с. 32).
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21.06.2018 державним нотаріусом Великоновосілківської державної нотаріальної контори Кравець С.В., спадкоємцем майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його дочка ОСОБА_1 , якій видано свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку спадкового майна (а.с. 33).
Із зазначених свідоцтв про право на спадщину за законом убачається, що до складу спадкового майна, на яке позивачам уже видано свідоцтва, входив житловий будинок з надвірними спорудами та побудовами, розташований за адресою: АДРЕСА_4 , однак свідоцтва про право на спадщину щодо квартири АДРЕСА_1 позивачі не отримали.
Родинні відносини між спадкодавцем та позивачами також підтверджуються копією свідоцтва про шлюб, з якого вбачається, що 20.01.1973 між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 укладено шлюб, після реєстрації якого дружині присвоєно прізвище ОСОБА_9 , а також копією свідоцтва про одруження, з якого вбачається, що 01.09.2001 між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 укладено шлюб, після реєстрації якого дружині присвоєно прізвище ОСОБА_12 .
Таким чином, судом установлено, що ОСОБА_3 є дружиною спадкодавця, а ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - його дочками, тобто спадкоємцями першої черги за законом.
Судом також установлено, що позивачі прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , що підтверджується заведенням спадкової справи № 534/2011 та видачею їм 21.06.2018 свідоцтв про право на спадщину за законом на інше спадкове майно спадкодавця.
Відповідно до листа приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Животовської Н.Г. від 23.01.2026 № 22/01-16, на усне звернення позивачів щодо можливості продовження спадкової справи № 534/2011 до майна померлого ОСОБА_4 нотаріус повідомила, що після смерті останнього заведено спадкову справу № 534/2011 Великоновосілківською державною нотаріальною конторою Донецької області, яка на даний час знаходиться на окупованій території. У вказаному листі також зазначено, що ця обставина перешкоджає можливості заведення нової спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 43).
Отже, матеріалами справи підтверджується, що позивачі, будучи спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 та прийнявши спадщину, не мають можливості оформити у нотаріальному порядку свої спадкові права на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на праві приватної власності.
Таким чином, між сторонами виник спір щодо визнання за позивачами права власності в порядку спадкування за законом на по 1/3 частці вказаної квартири після смерті ОСОБА_4 .
ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, висновки суду.
Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на свій розсуд (ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частин 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі ст. 5 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статей 12, 13, 81, 89, 263, 264 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, а суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням на підставі їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження. Під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин і яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. 
За змістом статей 1216, 1217, 1218, 1220, 1221 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від померлої особи до спадкоємців; спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. У цій справі судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, а місцем її відкриття є смт Велика Новосілка, де була заведена спадкова справа № 534/2011. 
Відповідно до статей 1258, 1261 ЦК України право на спадкування за законом одержується почергово, а в першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Із досліджених доказів суд дійшов висновку, що позивачі — ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 — є відповідно дружиною та дочками спадкодавця, тобто спадкоємцями першої черги за законом. 
Згідно зі статтями 1268, 1296, 1297 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину, а незалежно від часу її прийняття вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини; спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, а відсутність такого свідоцтва не позбавляє його права на спадщину; якщо у складі спадщини є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний звернутися за видачею свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Матеріалами справи підтверджено, що позивачі спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли, оскільки щодо спадкового майна була заведена спадкова справа та їм уже видано свідоцтва про право на спадщину за законом на інше майно спадкодавця. Отже, відсутність у позивачів свідоцтв про право на спадщину саме на спірну квартиру не означає відсутності у них права на спадщину як такого. 
Суд також враховує положення статті 16 ЦК України, за якою кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права, а одним зі способів такого захисту є визнання права, а також статті 392 ЦК України, відповідно до якої власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою або у разі втрати документа, який засвідчує його право. За встановлених у справі обставин саме позов про визнання права власності є належним та ефективним способом судового захисту прав позивачів, оскільки вони прийняли спадщину, однак не можуть завершити її нотаріальне оформлення на спірну квартиру. 
Щодо належності спірної квартири спадкодавцю, суд виходить з того, що право власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 підтверджується договором купівлі-продажу від 08.01.2002, реєстраційним написом БТІ та технічним паспортом на квартиру. Відсутність відомостей про цей об`єкт у Державному реєстрі речових прав станом на 21.01.2026 сама по собі не спростовує належність квартири спадкодавцю, оскільки за частиною третьою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними, якщо їх реєстрація була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо таке законодавство не передбачало обов`язкової реєстрації. Саме така ситуація має місце у цій справі. 
Особливості цієї справи зумовлені тим, що спадкова справа була заведена та зберігається у Великоновосілківській державній нотаріальній конторі, яка розташована на території, що стала тимчасово окупованою. Частина п`ята статті 11-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що нотаріальні дії щодо спадкових справ, які були зареєстровані у Спадковому реєстрі до початку тимчасової окупації, але не закінчені, здійснюються будь-яким нотаріусом на підконтрольній території за зверненням спадкоємця. Разом з тим Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зобов`язує нотаріуса при заведенні спадкової справи перевіряти за даними Спадкового реєстру наявність уже заведеної спадкової справи. У цій конкретній справі матеріалами підтверджено, що приватний нотаріус фактично відмовив позивачам у продовженні оформлення спадщини, пославшись на існування раніше заведеної спадкової справи, яка знаходиться на окупованій території, а відповідач та третя особа не надали суду доказів реальної можливості завершити оформлення прав позивачів у позасудовому порядку. За таких обставин суд доходить висновку, що нотаріальний спосіб захисту в даному випадку виявився об`єктивно недоступним для позивачів. 
Суд бере до уваги письмові пояснення третьої особи про те, що Донецька обласна державна адміністрація не є стороною спадкових правовідносин. Однак ці доводи самі по собі не спростовують встановлених судом обставин прийняття спадщини позивачами, належності спірної квартири спадкодавцю та неможливості оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Крім того, будь-яких самостійних вимог до третьої особи у цій справі не заявлено. 
Оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позивачами доведено: факт смерті спадкодавця; наявність у складі спадщини спірної квартири; належність позивачів до спадкоємців першої черги; прийняття ними спадщини; неможливість оформлення спадкових прав на спірну квартиру у нотаріальному порядку; а також наявність підстав для судового захисту шляхом визнання права власності на спадкове майно. Відповідачем ці обставини не спростовані, доказів, які б свідчили про відсутність у позивачів права на спадкування або про існування іншого належного позасудового способу захисту, суду не надано. 
За таких обставин суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а за кожною з позивачок підлягає визнанню право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 .
З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованими та доведеними належними, допустимими, достатніми доказами позовні вимоги про визнання права власності за позивачами в порядку спадкування за законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачами вимога про стягнення судових витрат з відповідача не заявлялася, у зв`язку з чим судовий збір, сплачений при поданні позову, залишається за позивачами. 
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280, 281, 284, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 1216, 1218, 1220, 1221, 1258, 1261, 1268, 1296, 1297, 392 ЦК України, суд, - 
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Донецької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Донецька обласна військова державна адміністрація, про визнання права власності в порядку спадкування за законом – задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , батька – ОСОБА_4 , на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька – ОСОБА_4 , на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка – ОСОБА_4 , на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 .
Судові витрати покласти на позивачів.
Заочне рішення може бути переглянуто Самарським районним судом міста Дніпра за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя        В.В. Гаркуша