Справа № 304/561/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

09 квітня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого – судді Джуги С.Д.,
суддів – Кожух О.А., Мацунича М.В.
з участю секретаря судових засідань: Мочан М.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бухтояров Роман Олександрович на рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2025 року у складі судді Ганька І.І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Конончук Віра Юріївна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-
в с т а н о в и в :

У березні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Конончук Віра Юріївна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача  ОСОБА_2 -  ОСОБА_4 . Зазначає, що її батьки розлучилися ще у 2005 року, тому як до смерті батька, так і на момент його смерті між ними були складі сімейні відносини; фактично вона не підтримувала зв`язку ані з ним, ані з родичами по його лінії. Після розлучення батьків вона проживала з матір`ю, батько з нею спілкуватися не бажав. Крім цього, така складність у відносинах пояснюється тим, що покійний зловживав спиртними напоями і під час зустрічей ображав її. Всі її наміри нормалізувати стосунки були безуспішними внаслідок чого вона перестала з ним спілкуватися та підтримувати будь-які відносини. Наразі вона проживає у м. Ужгород разом зі своїм чоловіком та малолітньою дитиною, має постійне місце роботи та протягом останніх чотирьох років до батька не навідувалася. Приблизно протягом цього ж часу вона не спілкувалася з родичами по батьковій лінії та з мешканцями с. Ворочево. У кінці грудня 2020 року їй зателефонував відповідач та попросив, щоб вона приїхала до батька у с.Ворочево, оскільки до останнього не можна додзвонитися та невідомо де він знаходиться. Десь через годину їй зателефонувала мама та повідомила, що батька знайшла мертвим дружина відповідача. Наступного дня вона через свою маму намагалася з`ясувати час похорону, але потім з`ясувалося, що батька вже поховали, оскільки на той час були введені карантинні заходи, пов`язані з хворобою Covid-19. Не зважаючи на складність відносин, час від часу вона відвідує могилу батька, але з його родичами до цього часу стосунки не підтримує.
Позивач вказує, що заяву про прийняття спадщини у строки, встановлені Законом, вона не подавала по тій причині, що була переконана про відсутність будь-якого майна та боргів у батька. Наприкінці липня 2022 року їй зателефонував відповідач та попросив приїхати до нотаріуса Конончук, щоб написати заяву про відмову від спадщини. Після з`ясування цього питання виявилося, що у батька був зареєстрований будинок у АДРЕСА_1 (після перейменування – АДРЕСА_2 ). Про даний факт вона не знала, оскільки їй про це ніхто не говорив. 01 серпня 2022 року із заявою про прийняття спадщини вона звернулася до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Конончук В.Ю., яка листом № 14/02-14 від 02 серпня 2022 року відмовила їй у оформленні спадщини та видачі відповідного свідоцтва, оскільки заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця у встановлений законом строк нею подано не було, жодних інших доказів прийняття спадщини за померлим батьком в межах встановленого законом строку (ст. 1270 ЦК України) на прийняття спадщини немає, а тому відповідно до ст. 1270 ЦК України вона вважається такою, що не прийняла спадщину. 05 серпня 2022 року вона звернулася до Перечинського районного суду з позовом про поновлення пропущеного строку для прийняття спадщини за законом. 
Рішенням Перечинського районного суду від 20 червня 2023 року, яке залишено без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року, у задоволенні позову було відмовлено. Підставою відмови у позові було те, що позивач звернулася не до того відповідача. Крім цього, з наданої приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Конончук В.Ю. спадкової справи № 5/2021, заведеної 13 квітня 2021 року на майно спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та інформаційних довідок зі Спадкового реєстру про відсутність заповіту/спадкового договору № 70205799, про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину № 70206111 вбачається, що спадщину за спадкодавцем у встановленому ст. 1268-1270 ЦК України прийняв його рідний брат ОСОБА_3 . Дані обставини встановлені в судовому рішенні у справі № 304/1464/22. 
Тому, враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 1217, 1258, 1259, 1261, 1268, 1270, 1272 ЦК України  ОСОБА_2 просить визначити додатковий строк для подання до відповідної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю в два місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2025 року у задоволенні заявленого позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бухтояров Роман Олександрович, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити у справі нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не врахував обставини, які наведені в обґрунтуванні позову, не надав належної правової оцінки та безпідставно відмовив у заявленому позові.
Представник ОСОБА_3 – адвокат Олійник Р.Б. подав відзив на апеляційну скаргу поза межами строку для його подання.
Колегія суддів, порадившись на місці, ухвалила відзив адвоката Олійника Р.Б. залишити без розгляду.
Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні просить задовольнити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції скасувати.
Представник відповідача Олійник Р.Б. в судовому засіданні просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновків, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з приписами ч.ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відмовляючи в заявленому позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем ОСОБА_2 в ході судового розгляду справи не доведено, що у неї протягом періоду від моменту відкриття спадщини і до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття, існували об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини, а також того, що ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду, тому відсутні підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки вони ґрунтуються на законі та відповідають фактичним обставинам справи.
Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 – ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим повторно Перечинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 05 серпня 2022 року.
З повідомлення приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Конончук В.Ю. від 02 серпня 2022 року № 14/02-14 вбачається, що ОСОБА_1 було відмовлено у оформленні спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , і видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця у встановлений законом строк вона не подавала і не надала жодних інших доказів прийняття спадщини за померлим батьком в межах встановленого законом строку (ст. 1270 ЦК України) на прийняття спадщини, а тому відповідно до ст. 1272 ЦК України вважається такою, що не прийняла спадщину. 
Вищевказане свідчить, що на момент подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини позивач ОСОБА_2 пропустила строк для прийняття спадщини за батьком ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З наданої приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області Конончук В.Ю. спадкової справи № 5/2021, заведеної 13 квітня 2021 року на майно спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , інформаційних довідок зі Спадкового реєстру про відсутність заповіту/спадкового договору № 75939144 та про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину № 75939109, а також Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 75939830 вбачається, що спадщину за спадкодавцем у встановленому ст. 1268-1270 ЦК України порядку прийняв його рідний брат – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Таким чином встановлено наявність ще одного спадкоємця за законом на майно покійного ОСОБА_4 .
Окрім цього, рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 20 червня 2023 року у цивільній справі № 304/1464/22, яке залишено без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Перечинської міської ради Закарпатської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Конончук Віра Юріївна та ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовлено.
Згідно ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивач ОСОБА_2 посилалася на такі причини пропуску шестимісячного строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, які вважає поважними: відсутність зв`язку з батьком через складні відносини та переконаність у відсутності будь-якого майна та боргів у покійного батька. 
Так, відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).
За правилами ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Частинами 1,2 ст.1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Згідно з ч. 3 ст.1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Згідно зі ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.
Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені ст. 1272 ЦК України.
Частиною 1 ст.1272 ЦК України визначено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Отже, строки на подання заяви про прийняття спадщини не визнаються преклюзивними, можуть бути поновлені з дотриманням правил ч.3 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Закон гарантує спадкоємцю право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини, і такий позов підлягає задоволенню, якщо позивач надасть докази наявності поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини.
Поважними слід визнавати такі причини, які з огляду на моральні норми суспільства виправдовують поведінку спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини.
Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, тимчасова непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, тощо.
Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови «Про судову практику справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 роз`яснив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на чинення цих дій.
Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22.11.2023 по справі № 333/8115/21.
З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 , як спадкоємець за законом першої черги, після спливу шестимісячного строку, звернулась 01 серпня 2022 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тобто більше ніж через один рік та шість місяців після відкриття спадщини, та в подальшому 01 березня 2024 року подала до суду вказаний позов про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
При цьому, позивач могла реалізувати своє волевиявлення на прийняття спадщини після смерті батька як її потенційний спадкоємець першої черги за законом шляхом подачі відповідної заяви до нотаріуса у вказаний законом строк. 
Суд першої інстанції правильно встановив, що наведені заявником обставини не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки у позивача не існувало об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які б перешкоджали йому у встановлений законом строк вчинити дії спрямовані на прийняття спадщини за законом.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач не довела належними, допустимими, достатніми доказами поважність причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для неї, що унеможливили звернення до нотаріуса у визначений ч.1 ст.1270 ЦК України строк.
Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.
Доводи апеляційної скарги встановлених судом першої інстанції обставин не спростовують, не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст.374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бухтояров Роман Олександрович, залишити без задоволення.
Рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 17 квітня 2026 року. 
Головуючий:  

Судді: