Слідчий суддя у 1-й інстанції: ОСОБА_1 	Справа № 991/679/26	
Доповідач: ОСОБА_2 	Провадження №11-сс/991/134/26	

У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

25 лютого 2026 року	місто Київ	

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,
представників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційні скарги представниці ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - адвокатки ОСОБА_6 та представника ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_7 , подані на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30 січня 2026 року щодо накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №52024000000000224,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування, зокрема, на таке майно, вилучене 21-22.01.2026 під час обшуків: (1) ноутбук Apple MacBookPro (A3401) з серійним номером JQK64GCPXG, вилучений у приміщенні ( АДРЕСА_1 ), яким користується ОСОБА_10 ; (2) ноутбук Apple MacBookPro сірого кольору [частково обклеєний плівкою, на корпусі відсутні будь-які ідентифікуючі ознаки (позначки)] з обліковим записом « ОСОБА_12 » та мобільний телефон Apple Iphone 17 Pro Max серійний номер НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 , IMEI2 НОМЕР_3 , вилучені за місцем проживання ОСОБА_10 і ОСОБА_9 ( АДРЕСА_2 ); (3) мобільний телефон iPhone15 Pro модель MTUF3J/A, серійний номер НОМЕР_4 , IMEI НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 із номером телефону НОМЕР_7 , вилучений за місцем проживання ОСОБА_11 ( АДРЕСА_3 ).
Зазначене рішення мотивоване: (1) здійсненням детективами Національного антикорупційного бюро України /далі - НАБУ/ досудового розслідування фактів вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 368, ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України /далі - КК/, щодо обставин отримання неправомірної вигоди внаслідок розмитнення транспортних засобів у Волинській митниці без вжиття заходів із проведення митних формальностей; (2) проведенням обшуків на підставі ухвал слідчого судді від 23.12.2025, у ході яких вилучено ноутбуки та мобільні телефони; (3) необхідністю накладення арешту на ноутбуки, пароль для доступу до яких власники майна відмовились повідомити детективам, і телефони, на яких наявні відомості, що можуть мати значення для кримінального провадження, враховуючи призначення щодо них експертизи, в т. ч. з метою відновлення видалених файлів; (4) визнанням вилученого майна речовими доказами; (5) дотриманням справедливого балансу між суспільним інтересом та захистом права власності осіб (т. 23 а. с. 81-92).
В апеляційних скаргах представники просять скасувати оскаржувану ухвалу в частині накладення арешту на майно осіб, яких вони представляють ( ОСОБА_6 щодо майна ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , а ОСОБА_7 - майна ОСОБА_11 ). Крім того, ОСОБА_7 просив поновити строк на апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга ОСОБА_6 мотивована тим, що: (1) під час проведення обшуків було зафіксовано ряд порушень, яким слідчий суддя не надав оцінки (детективи не надали документи на підтвердження повноважень проводити обшук, який проводили в нічний час, і вилучили майно, яке не було зазначено в ухвалі про дозвіл на обшук; від початку обшуку не забезпечено для ОСОБА_9 присутності її адвоката та на неї здійснювався психологічний тиск); (2) накладення арешту на вилучене під час обшуків майно є формальним, оскільки ОСОБА_10 та ОСОБА_9 не мають жодного відношення до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень і їх майно не відповідає ознакам речового доказу, а в клопотанні прокурор не навів підстави й мету накладення арешту; (3) ОСОБА_10 не перешкоджав огляду ноутбука, проте пароль до нього не надав, оскільки його не згадав; (4) ОСОБА_9 добровільно надала дозвіл на огляд її телефона та ноутбука під час обшуку, а також детективи оглянули його в приміщенні НАБУ; (5) прокурор не надав жодних доказів на підтвердження призначення експертиз; (6) в ухвалі не наведено жодних мотивів, які б підтверджували наявність ризиків; (7) порушено принцип розумності й співмірності втручання у право власності (т. 23 а. с. 101-106).
Апеляційна скарга ОСОБА_7 мотивована тим, що: (1) договір про надання правової допомоги було укладено 31.01.2026, відтак обчислення строку на апеляційне оскарження розпочинається з дня отримання 16.02.2026 копії оскаржуваного рішення; (2) в ухвалі про обшук не було прямо надано дозвіл на відшукання й вилучення майна, належного ОСОБА_11 , а тому воно має статус тимчасово вилученого; (3) детективами під час проведення обшуку не вжито заходів щодо залучення спеціаліста; (4) ОСОБА_11 надав пароль від мобільного телефону; (5) детектив не надав жодного доказу щодо відповідності вилученого майна критеріям, наведеним у ст. 98 КПК; (6) відсутні правові підстави для накладення арешту на майно, оскільки у клопотанні описується діяльність інших осіб і жодного слова нема про ОСОБА_11 , враховуючи його призначення на посаду 05.02.2025; (7) матеріали справи не містять підтвердження направлення телефону ОСОБА_11 на експертизу на виконання постанови детектива від 23.01.2026 і він не був оглянутий детективами НАБУ (т. 23 а. с. 169-173, 215).
У судовому засіданні представники просили задовольнити їх апеляційні скарги та апеляційні скарги один одного з мотивів, наведених у них. Власники майна, будучи обізнаними про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не прибули, із клопотаннями про відкладення судового розгляду не зверталися. Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційних скарг, вказавши, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим.
Вирішуючи чи своєчасно подано апеляційну скаргу представником ОСОБА_7 , колегія суддів враховує, що її подано 17.02.2026 із пропуском строку на апеляційне оскарження (т. 23 а. с. 168-173). Адже слідчий суддя постановив та оголосив резолютивну частину оскаржуваної ухвали 30.01.2026 з повідомленням про дату і час проведення судового засідання ОСОБА_11 (т. 23 а. с. 58-92). Тому перебіг строку на апеляційне оскарження відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 та ч. 5 ст. 115 КПК для сторони власника майна розпочався з наступного дня (31.01.2026) і завершився 04.02.2026 (останній день на подачу).
Однак, враховуючи ч. 1 ст. 117 КПК і позицію, висловлену в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.05.2019 (справа №461/1434/18, провадження №51-6470кмо18), а також те, що представник оскаржує рішення, зокрема, в частині підстав задоволення клопотання про накладення арешту на майно, тобто до отримання повного тексту цієї ухвали 16.02.2026, оскільки власник не отримав її копію, (т. 23 а. с. 97-98, 174-188, 213), цій стороні до вказаної дати не були відомі мотиви оскаржуваного рішення, строк на апеляційне оскарження пропущений з поважної причини. Тому він підлягає поновленню.
Під час апеляційного перегляду встановлено правильність висновку слідчого судді щодо необхідності накладення арешту на майно ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , враховуючи, що: (1) у кримінальному провадженні №52024000000000224 розслідується вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 368 КК, щодо обставин отримання неправомірної вигоди внаслідок розмитнення транспортних засобів у Волинській митниці без вжиття заходів із проведення митних формальностей зі зменшенням розміру мита з 10% до 1,8%; (2) в межах згаданого кримінального провадження перевіряється причетність до вчинення злочину, зокрема, ОСОБА_10 та інших осіб, від яких, за версією сторони обвинувачення, упродовж 2025 року службові особи митниці щомісячно одержували неправомірну вигоду у сумі не менш ніж 100 тисяч доларів США та певну частину неправомірної вигоди у подальшому передавали заступнику керівника Волинської митниці ОСОБА_11 ; (3) обшуки проведено за місцем проживання ОСОБА_10 у будинку, що перебуває у власності ОСОБА_9 , за місцем роботи ОСОБА_10 і місцем проживання ОСОБА_11 (т. 4 а. с. 1-2, 9-95, 106-113, 128-134; т. 14 а. с. 1-2, 9-95, 102-106).
Наведених вище фактів достатньо для висновку, що обставини, які розслідуються у кримінальному провадженні №52024000000000224, стосуються ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 .
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається з метою збереження речових доказів) (п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК). У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК). Тобто, та обставина, що ОСОБА_10 , ОСОБА_9 і ОСОБА_11 не є підозрюваними у кримінальному провадженні, не може бути підставою для відмови у накладенні арешту на їх майно.
Крім того, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається з метою збереження речових доказів) (п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК). За змістом ч. 1 ст. 98 КПК вилучене під час обшуку майно, власниками якого є ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , відповідатиме за одним із наведених критеріїв ознакам речових доказів за наявності достатніх підстав вважати, що воно (1) було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, (2) зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, (3) містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, (4) було об`єктом кримінально протиправних дій, (5) набуте кримінально протиправним шляхом.
Як встановлено за змістом протоколів від 21-22.01.2026 у ході проведення обшуків приміщення, яким користується ОСОБА_10 , та за місцем проживання ОСОБА_10 і ОСОБА_9 виявлено та вилучено ноутбуки Apple MacBookPro (A3401) з серійним номером JQK64GCPXG і Apple MacBookPro сірого кольору [частково обклеєний плівкою, на корпусі відсутні будь-які ідентифікуючі ознаки (позначки)] з обліковим записом « ОСОБА_12 », мобільний телефон Apple Iphone 17 Pro Max серійний номер НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 , IMEI2 НОМЕР_3 . У протоколах зазначено, що: (1) ОСОБА_10 не надав пароль від логічного захисту ноутбука Apple MacBookPro (A3401); (2) доступ до ноутбука Apple MacBookPro обмежений системою логічного захисту (пароль); (3) у мобільному телефоні наявні відомості про здійснення зовнішньо-економічної діяльності ТОВ «ІНДЕВОР+», ТОВ «КАТРАН», зокрема такі відомості є в чатах програм для спілкування «Viber» та «WhatsApp», також ряд чатів містять видалені повідомлення (т. 4 а. с. 106-113, 128-134). У протоколах обшуку вказано, що наявна необхідність здійснення огляду даного майна в межах криміналістичної лабораторії, а також шляхом проведення судових експертиз (т. 4 а. с. .106-113, 128-134). Вилучення телефона ОСОБА_9 колегія суддів вважає правомірним на підставі п. 1 ч. 2 ст. 167, ч. ч. 6, 7 ст. 236 КПК, хоча щодо його відшукання і не було вказано в ухвалі про дозвіл на обшук. Адже у вказаному телефоні виявлено відомості про здійснення зовнішньо-економічної діяльності ТОВ «ІНДЕВОР+» і ТОВ «КАТРАН», причетність яких до вчинення злочинів перевіряться у даному кримінальному провадженні. Щодо ноутбука з обліковим записом «Мар`яна», зважаючи на пояснення ОСОБА_9 про користування ним приблизно лише один рік (т. 4 а. с. 109), то суд апеляційної інстанції вважає його вилучення також правомірним і розцінює таке майно як таке, про яке було зазначено в ухвалі про дозвіл на обшук. Адже вказане, ураховуючи поведінку ОСОБА_9 (ненадання паролю доступу до нього) може свідчити, що цим ноутбуком користувався й ОСОБА_10 .
Поруч із цим, 21.01.2026 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_11 під час якого було виявлено мобільний телефон iPhone15 Pro модель MTUF3J/A (серійний номер НОМЕР_4 ), у встановлених месенджерах якого виявлено листування з особами, чати яких налаштовані на автоматичне видалення. Також у додатку Telegram виявлено лист з прокуратури, у якому наявні відомості щодо ймовірних порушень митних операцій ряду підприємств, у тому числі ТОВ «Авто-Маркет Плюс», датований 2020 роком. Крім того, в телефоні виявлено фото таблиць і документів із підприємствами ТОВ «Катран+», ТОВ «Індевор+» та ТОВ «Сітіавто», а в контактах телефону - номери інших осіб, причетність яких до вчинення злочинів також перевіряється у ході розслідування в цьому кримінальному провадженні. З метою дослідження даного телефону в умовах криміналістичної лабораторії НАБУ та спроби відновлення видаленої інформації та листування було прийнято рішення про його вилучення (т. 14 а. с. 102-106).
Оскільки згідно з матеріалами судового провадження встановлено, що детективи вилучили майно через необхідність подолання систем логічного захисту та внаслідок виявлення видалених повідомлень, що зумовлює потребу провести щодо них експертизи, віднайдення якого було, зокрема, завданням обшуків, дозволи на які надано за рішеннями слідчого судді, а також враховуючи наявність на вилучених телефонах листування (у тому числі видалених файлів, для відновлення яких необхідне проведення експертного дослідження) і контактів, які можуть бути використані у якості доказів у зазначеному кримінальному провадженні (т. 4 а. с. 96-105, 117-126, 136-143; т. 14 а. с. 96-101, 110-115), колегія суддів вважає, що детективи мали право на прийняття рішення стосовно вилучення відповідного майна, надання якого разом з інформацією, що міститься на відповідних носіях, є необхідною умовою для подолання систем логічного захисту, виявлення й відновлення видалених файлів і отримання доступу до наявної на вилучених технічних носіях та мобільних терміналах зв`язку інформації.
Тому, враховуючи вищезазначене, зважаючи на існування достатніх підстав вважати, що на вилученому майні можуть бути наявні відомості, які мають значення для кримінального провадження, і їх в інший спосіб отримати неможливо, а також з метою подолання систем логічного захисту, наявні підстави для накладення арешту на майно, яке відповідає такій ознаці, передбаченій ч. 1 ст. 98 КПК, як наявність інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Доказів, які б спростовували наведене, не встановлено.
На думку колегії суддів, майно ОСОБА_11 , арешт якого оскаржувався у даному судовому провадженні, не є тимчасово вилученим майном з огляду на зміст останнього речення ч. 7 ст. 236 КПК. Адже, дозвіл на його відшукання було прямо надано ухвалою про дозвіл на обшук від 23.12.2025 (т. 14 а. с. 96-101).
Водночас, колегія суддів вважає довід представниці про відсутність ризиків, з метою запобігання яким накладено було арешт на вилучене майно ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , необґрунтованим, зважаючи на те, що: (1) сторона обвинувачення самостійно визначає, які докази необхідно додатково зібрати на підтвердження обставин, що підлягають доказуванню; (2) існує висока ймовірність (ризики) приховування, відчуження чи пошкодження вилученого майна, у тому числі зважаючи на неможливість повністю його оглянути та дослідити (т. 4 а. с. 106-113, 128-134; т. 14 а. с. 102-106); (3) відмова ОСОБА_10 надати пароль доступу до ноутбука може свідчити про його намагання приховати від органу досудового розслідування факт своєї причетності до подій, обставини яких розслідуються у даному кримінальному провадженні.
Також у ході оцінки розумності та співрозмірності втручання у право власності суд ураховує, що арештом майна прав на мирне володіння майном ні ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , ні ОСОБА_11 не позбавлено, а лише їх тимчасово обмежено в цих правах. На даній стадії кримінального провадження загальносуспільний інтерес обмежити права ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 переважає їх право на мирне володіння майном в частині користування й розпорядження ним. Отже, зважаючи на існування достатніх підстав вважати, що наявні на вилучених інформаційних системах відомості, які мають значення для кримінального провадження, в інший спосіб отримати неможливо, застосований захід не порушує справедливого балансу між інтересами власників такого майна і завданнями кримінального провадження, він є розумним та співмірним. Разом із цим, власники майна та їх представники не позбавлені можливості після проведення експертизи, якщо майно не буде повернуто, звернутися до суду з клопотанням про скасування накладеного арешту.
Довід представника ОСОБА_11 про те, що детектив повинен був залучити спеціаліста під час проведення обшуку суд відхиляє, зважаючи на те, що КПК передбачає відповідне право сторони обвинувачення залучити спеціаліста під час проведення обшуку, а не її обов`язок.
Крім цього, колегія суддів вважає, що під час проведення обшуку не допущено таких порушень вимог КПК, на підставі яких на даній стадії може бути відмовлено у накладенні арешту на майно. Так, у протоколі зазначено, що перед початком проведення обшуку для ОСОБА_9 було пред`явлено ухвалу про його проведення та надано її копію (т. 4 а. с. 108). Згідно з постановою щодо визначення слідчих, наявною у цій справі, детективи НАБУ ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , які проводили обшук, входять до складу слідчої групи, яка здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, в рамках якого й проводився обшук (т. 4 а. с. 4, 106). Тому детективи, які проводили обшук, мали повноваження на його здійснення.
Щодо твердження про психологічний тиск на ОСОБА_9 , здійснення обшуку в нічний час та без залучення адвоката, то вказане спростовується змістом протоколу обшуку, згідно з яким на обшуку була присутня ОСОБА_6 і обшук розпочався о 21:44 год (т. 4 а. с. 109-115). Та обставина, що адвокатка була присутня не від самого початку обшуку, а прибула на місце його проведення після початку не вказує на істотні порушення вимог КПК, оскільки законодавство не зобов`язує слідчих розпочинати обшук виключно після приїзду адвоката. Водночас, хоча дійсно згідно з ч. 4 ст. 223 КПК проведення слідчих (розшукових) дій у нічний час (з 22 години до 6 години) не допускається, за винятком невідкладних випадків, коли затримка в їх проведенні може призвести, зокрема, до втрати слідів кримінального правопорушення, але на цій стадії судом не встановлено обставин, які б безумовно вказували, що даний випадок не був невідкладним.
Отже, апеляційні скарги представників не підлягають до задоволення.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 22, 26, 98, 131, 132, 167-173, 236-237, 370, 376, 405, 407, 409, 418, 422, 532 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Поновити строк на апеляційне оскарження представнику ОСОБА_7 .
Апеляційні скарги представників залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30 січня 2026 року - без змін.
Ухвала є остаточною, набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:	ОСОБА_2  	
Судді:	ОСОБА_3 	
 	ОСОБА_4