ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" лютого 2026 р. Справа №914/2404/19(914/3765/25)

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючий суддя Панова І.Ю.,
Судді Зварич О.В.,
Кравчук Н.М.,
Секретар судового засідання: Фарина Х.І.
за участю представників сторін:
від скаржника: Діденко Ю.О.;
розглянувши матеріали апеляційної скарги Компанія СFSIT, Inc б/н від 16.12.2025 (вх. №01-05/3741/25 від 17.12.2025)
на ухвалу Господарського суду Львівської області від 10.12.2025
у справі №914/2404/19(914/3765/25) (суддя Трускавецький В.П.)
позивач: Компанія СFSIT, Inc;
до відповідача 1:Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Інвестохіллс Веста”;
до відповідача 2:Товариства з обмеженою відповідальністю “Прайм Іст”;
до відповідача 3:Товариства з обмеженою відповідальністю “Флоріка Юей”;
до відповідача 4:Товариства з обмеженою відповідальністю “Фрут про Вінниця”;
до відповідача 5:Товариства з обмеженою відповідальністю “Фрут про Хмельницький;
до відповідача 6:Товариства з обмеженою відповідальністю “Вестнол”;
до іншої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю “Яблуневий дар”;
про: визнання недійсним правочинів
у межах справи №914/2404/19
про банкрутство: Товариства з обмеженою відповідальністю “Яблуневий дар”

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовної заяви та оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
У провадженні Господарського суду Львівської області знаходиться справа №914/2404/19 про банкрутство ТзОВ “Яблуневий Дар”. 
Постановою Господарського суду Львівської області від 03.08.2022 визнано ТзОВ “Яблуневий Дар” банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором ТзОВ “Яблуневий Дар” арбітражного керуючого Шимчишина І. С.
05 грудня 2025 року Господарським судом Львівської області зареєстровано позовну заяву Компанії СFSIT, Inc (Позивач), до відповідачів 1 – 6: ТзОВ “ФК “Інвестохіллс Веста” (В-дач 1), ТзОВ “Прайм Іст” (попередня назва ТзОВ Арсенал Інвестгруп Вінниця”, В-дач 2), ТзОВ “Флоріка Юей” (В-дач 3), ТзОВ “Фрут про Вінниця” (В-дач 4), ТзОВ “Фрут про Хмельницький” (В-дач 5), ТзОВ “Вестнол” (В-дач 6), ІНША ОСОБА: ТзОВ “Яблуневий Дар” (Ін. Ос.) про визнання недійсним правочинів.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 10.12.2025 відмовлено у прийнятті позовної заяви Компанії СFSIT, Inc до відповідачів 1 – 6: ТзОВ “ФК “Інвестохіллс Веста”, ТзОВ “Прайм Іст”, ТзОВ “Флоріка Юей”, ТзОВ “Фрут про Вінниця”, ТзОВ “Фрут про Хмельницький”, ТзОВ “Вестнол” про визнання правочинів недійсними на підставі ст.ст. 1,2,7,9 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст.2,4,20,29,41,42,45,46,175,234,235 Господарського процесуального кодексу України. 

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи.
Компанія СFSIT, Inc подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 10.12.2025 у справі № 914/2404/19(914/3765/25), якою відмовлено у прийнятті позовної заяви Компанії СFSIT, Inc про визнання правочинів недійсними та справу №914/2404/19(914/3765/25) направити для продовження розгляду до Господарського суду Львівської області на стадію відкриття провадження у справі.
Компанія СFSIT, Inc вважає, що ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» внаслідок зловмисної домовленості з ТОВ «ЯБЛУНЕВИЙ ДАР» звернуло стягнення на предмети іпотеки (майно боржника), шляхом його продажу на користь ТОВ «АРСЕНАЛ ІНВЕСТГРУП ВІННИЦЯ», ТОВ «АРСЕНАЛ ІНВЕСТГРУП ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ», ТОВ «АРСЕНАЛ ІНВЕСТГРУП ГОРОДОК». Мета таких дій не відповідала принципам добросовісності та чесності, оскільки полягала не в отриманні задоволення вимог за рахунок майна, а у виведенні активів з власності банкрута ТОВ «ЯБЛУНЕВИЙ ДАР» за заниженою ціною та переданні прав на таке майно особам пов`язаним (заінтересованим) з ТОВ «ЯБЛУНЕВИЙ ДАР».
На думку скаржника, результати вирішення даного спору можуть призвести до зміни складу ліквідаційної маси ТОВ «ЯБЛУНЕВИЙ ДАР» у справі про банкрутство №914/2404/19.
Також апелянт зазначає, що судом не вірно застосовано статтю 7 Кодексу України з процедур банкрутства (далі КУзПБ).
На думку скаржника, вказаний спір є спором щодо майна боржника у цій справі про банкрутство, відповідає критеріям статті 7 КУзПБ та повинен розглядатись в межах справи № 914/2404/19 про банкрутство ТОВ «ЯБЛУНЕВИЙ ДАР».
23.01.2026 до апеляційного суду від Товариства з обмеженою відповідальністю “Вестнол” надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому товариство просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.12.2025 справу №914/2404/19(914/3765/25) розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Панова І.Ю., суддів Зварич О.В. та Кравчук Н.М.
Ухвалою суду від 19.12.2025 апеляційну скаргу Компанії СFSIT, Inc б/н від 16.12.2025 (вх. №01-05/3741/25 від 17.12.2025) залишено без руху, надано апелянту строк у 10 днів для усунення недоліків надати (надіслати) суду докази надсилання копії апеляційної скарги усім сторонам у справі протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Компанія СFSIT, Inc б/н від 16.12.2025 (вх. №01-05/3741/25 від 17.12.2025) на ухвалу Господарського суду Львівської області від 10.12.2025 у справі №914/2404/19(914/3765/25).
20.01.2026 до суду надійшли матеріали справи №914/2404/19(914/3765/25).
Ухвалою суду від 20.01.2026 призначено розгляд справи на 17.02.2026.
Відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 17.02.2026 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Західного апеляційного господарського суду.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
05 грудня 2025 року Господарським судом Львівської області зареєстровано позову заяву (вх. № 4175, сформовану в системі “Електронний суд” 04.12.2025) Компанії СFSIT, Inc (Позивач), до відповідачів 1 – 6: ТзОВ “ФК “Інвестохіллс Веста” (В-дач 1), ТзОВ “Прайм Іст” (попередня назва ТзОВ Арсенал Інвестгруп Вінниця”, В-дач 2), ТзОВ “Флоріка Юей” (В-дач 3), ТзОВ “Фрут про Вінниця” (В-дач 4), ТзОВ “Фрут про Хмельницький” (В-дач 5), ТзОВ “Вестнол” (В-дач 6), ІНША ОСОБА: ТзОВ “Яблуневий Дар” (Ін. Ос.) про:
1) визнання недійсним Договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 30.04.2021 між ТзОВ “ФК “Інвестохіллс Веста” (В-дач 1) та ТзОВ “Арсенал Інвестгруп Городок”, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А. зареєстрованого в реєстрі за № 1446;
2) визнання недійсним Договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 30.04.2021 між ТзОВ “ФК “Інвестохіллс Веста” (В-дач 1) та ТзОВ “Арсенал Інвестгруп Вінниця” (В-дач 2), посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А., зареєстрованого в реєстрі за № 1448;
3) визнання недійсним Договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 30.04.2021 між ТзОВ “ФК “Інвестохіллс Веста” (В-дач 1) та ТзОВ “Арсенал Інвестгруп Хмельницький” (В-дач 3), посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А., зареєстрованого в реєстрі за № 1450;
4) визнання недійсним Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 16.06.2023 між ТзОВ “Арсенал Інвестгруп Городок” та ТзОВ “ВСГ Логістик” (В-дач 6), посвідченого приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Марців І. В., зареєстрованого в реєстрі за № 1003;
5) визнання недійсним Договору купівлі-продажу комплексу від 25.08.2023 між ТзОВ “Арсенал Інвестгруп Хмельницький” (В-дач 3) та ТзОВ “Фрут про Хмельницький” (В-дач 5), посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шорбурою-Гіркою Н. С., зареєстрованого в реєстрі за № 3380;
6) визнання недійсним Договору купівлі-продажу від 08.12.2023 між ТзОВ “Арсенал Інвестгруп Вінниця” (В-дач 2) та ТзОВ “Фрут про Вінниця” (В-дач 4), посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шорбурою-Гіркою Н. С., зареєстрованого в реєстрі за № 5037 на підставі ст.ст.3,13,15,16,202,203,215 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Частиною першою статті 41 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.
Стаття 45 Господарського процесуального кодексу України визначає, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.
Частиною другою статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства закріплено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник (1); спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна (2); спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником (3); спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно (4); спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника (5), у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно в даному випадку дійшов висновку, що за своєю правовою природою позовні вимоги є немайновими, на що вказує також і позивач в позовній заяві.
Із заявленого позову вбачається, що ТзОВ “Яблуневий дар” (Боржник) не є стороною у цьому спорі. З огляду на викладене, вказані позовні вимоги не підпадають під дію пункту (1) визначеному вище в ст. 7 КУзПБ.
Також у заявленому позові відсутні:
вимоги, що заявлені до ТзОВ “Яблуневий дар” (Боржника) та щодо його майна (2) визначене в ст. 7 КУзПБ);
вимоги про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником (3) визначене в ст. 7 КУзПБ);
спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно (4) визначене в ст. 7 КУзПБ);
спори щодо інших вимог до боржника, … (5) визначене в ст. 7 КУзПБ).
(У подібних правовідносинах) Верховний Суд у постанові від 09.06.2020 у справі №910/3704/13 залишаючи в силі ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.12.2019 зазначив: 
“ 42. Відповідно до частини 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
43. Тобто законодавець визначив, що в межах справи про банкрутства розглядаються спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених саме боржником.
44. З предмету позову вбачається, що спірний договір укладений між Компанією “FRATEX BUSINESS LIMITED” та Товариством з обмеженою відповідальністю “АВІЕШЕНТЕХНІК”, таким чином Державне підприємство “Державний проектний інститут “Діпроверф” не є стороною спірного правочину.
45. Таким чином, за змістом вказаних норм вбачається, що сторонами в даному позові є позивач - Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, а відповідачами - Компанія “FRATEX BUSINESS LIMITED” та Товариство з обмеженою відповідальністю “АВІЕШЕНТЕХНІК”, Державне підприємство “Державний проектний інститут “Діпроверф” не є стороною в даному позові.
46. Тому відсутні підстави стверджувати, що на вказані позовні вимоги поширюються положення пункту 8 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, щодо належності спорів з майновими вимогами до боржника, у тому числі спорів про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником, до юрисдикції господарських судів.
47. Така правова позиція щодо неможливості розгляду аналогічних спорів в межах справи про банкрутство викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 752/4361/15.
48. Тому, в даному випадку, місцевим господарським судом правомірно відмовлено у прийнятті для розгляду в межах справи про банкрутство Держаного підприємства “Державний проектний інститут “Діпроверф” позовної заяви Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про визнання недійсним правочину, укладеного між третіми особами, в якому боржник не є стороною договору”.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 червня 2021 року у справі №916/585/18 (916/1051/20) зазначила, якщо наслідком задоволення вимоги, заявленої у справі, стороною якої є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, може бути зміна розміру або складу ліквідаційної маси боржника, таку справу слід розглядати у межах справи про банкрутство на підставі статті 7 КУзПБ, а спір є майновим у розумінні положень цього Кодексу.
Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі N 607/6254/15-ц (провадження N 14-404цс19), розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.
У постанові від 07 жовтня 2020 року у справі №904/7234/15 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку, що з огляду на норми законодавства України, чинного на момент розгляду справи Верховним Судом, законодавець підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.
Участь ТОВ «Яблуневий Дар», у даній справі, за твердженням скаржника, передбачає, що для нього мали б настати певні правові наслідки.
Подаючи позов, Компанія CFSIT, Inc визначила ТОВ «Яблуневий Дар» як «інша особа».
Поняття «інша особа», як сторона в судовому процесі, ГПК України не визначена. Найбільш наближеним до цього поняття є поняття «третя особа».
Норми статті 50 ГПК України, яка передбачає можливий вплив рішення суду у спорі на права або обов`язки третьої особи без самостійних вимог, допускає, що за результатами розгляду відповідного спору такі правові наслідки можуть не настати.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскільки ТОВ «Яблуневий Дар» (Банкрут/Боржник) не є стороною оспорюваних Позивачем правочинів, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для розгляду позовної заяви Компанія CFSIT, Inc, у межах справи про банкрутство ТОВ «Яблуневий Дар», адже участь ТОВ «Яблуневий Дар» в даному спорі як «іншої особи» (третьої особи без самостійних вимог) не зумовлює можливість розгляду такого спору в межах справи про банкрутство за правилами статті 7 КУзПБ.
Пунктом 1 частини першої статті 175 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.
Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (ч. 6 ст. 175 ГПК України).
Отже з`ясувавши, що Товариство з обмеженою відповідальністю “Яблуневий дар” не є а ні стороною в даному позові, а ні стороною оспорюваних 6 (шести) правочинів (договорів купівлі-продажу) вказаний позов має розглядатись господарським судом за місцезнаходженням відповідачів (з урахуванням права позивача передбаченого ч. 2 ст. 29 ГПК України, за місцезнаходження одного із відповідачів) в окремому позовному провадженні.
Подібних за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20.05.2024 у справі №903/1191/23, зазначивши: “Участь боржника у спорі як третьої особи без самостійних вимог унеможливлює розгляд такого спору в межах справи про банкрутство за правилами ст. 7 КУзПБ”.
Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що слід відмовити у прийнятті позовної заяви Компанії СFSIT, Inc до відповідачів 1 – 6: ТзОВ “ФК “Інвестохіллс Веста”, ТзОВ “Прайм Іст”, ТзОВ “Флоріка Юей”, ТзОВ “Фрут про Вінниця”, ТзОВ “Фрут про Хмельницький”, ТзОВ “Вестнол” про визнання правочинів недійсними.
Твердження скаржника про те, що результати вирішення даного спору з немайновими вимогами можуть призвести до зміни складу ліквідаційної маси ТОВ «ЯБЛУНЕВИЙ ДАР» у справі про банкрутство №914/2404/19 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду з огляду на вищевикладене.
Арґументи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції, не доводять порушення або неправильного застосування судом першої інстанції під час розгляду справи норм матеріального та процесуального права.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відхиляючи доводи скаржника, суд враховує висновки в рішенні ЄСПЛ у справі “Проніна проти України”, в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (рішення ЄСПЛ у справі “Шевельов проти України”).
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).
З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржувану ухвалу, прийшла до висновку, що з врахуванням фактичних матеріалів справи, остання прийнята з правильним застосуванням норм матеріального та дотриманням норм процесуального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду не вбачає. 
Судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України за розгляд апеляційної скарги слід покласти на скаржника.
Керуючись ст.ст. 86,129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Компанія СFSIT, Inc б/н від 16.12.2025 (вх. №01-05/3741/25 від 17.12.2025) – залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 10.12.2025 у справі №914/2404/19(914/3765/25) - залишити без змін.
3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції - покласти на скаржника.
4. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.
5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Повний текст постанови складено та підписано 06.03.2026.

Головуючий суддя Панова І.Ю.,

Суддя Зварич О.В.,

Кравчук Н.М.